‫אני לא מבין.‬
‫הוא מאחר בשעה.‬
‫תא קולי.‬
‫תנסה שוב.‬
‫אם שוטרים תפסו אותו בדרך הנה...‬
‫אל תתחיל...‬
‫עם השליליות שלך.‬ ‫-אנחנו נוסעים לשם, אחי.‬
‫תיזהרו.‬ ‫-כן.‬
‫נעדכן אתכם.‬ ‫-תיזהרו.‬
‫"שליליות".‬
‫שוב אני אשם.‬
‫אני פשוט דואג.‬
‫אתה דואג לאוליבייה, אבא, או לגראס?‬
‫טוב...‬
‫לאוליבייה.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫העסק הוא המשפחה שלך‬
‫זה עסק קשה‬
‫עסק תחרותי מאוד‬
‫היא היתה פה, נכון?‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫איפה המשאית עכשיו?‬ ‫-היא היתה פה.‬
‫זין. זאת המכונית של וירז'יל.‬
‫הוא לא היה אמור להיות בחופש?‬ ‫-כן.‬
‫וירז'יל בטח מצא את אוליבייה‬ ‫ופירק לו את הצורה.‬
‫אל תדבר ככה.‬
‫הוא השתנה. הוא שולט בעצמו יותר.‬
‫שולט בעצמו, עלי?‬
‫כשהוא מצא משאית מלאה בגראס,‬
‫הוא לא שלט בעצמו!‬
‫תברר איפה וירז'יל נמצא.‬
‫אני אתקשר לקלמנטין.‬
‫זה אני. חזרתם מהחופשה?‬ ‫-היי, קלמנטין.‬
‫זה ג'ו. רציתי לדעת אם...‬ ‫-בסדר.‬
‫אוליבייה איתך.‬ ‫-מה שלום ז'ה-פה?‬
‫הכול בסדר, סתם רציתי לדעת.‬
‫תעדכני אותי.‬ ‫-תגידי לו שאמרתי שלום.‬
‫תתקשרי כשווירז'יל יגיע.‬ ‫-ביי.‬
‫תודה.‬
‫נו?‬ ‫-הוא לא חזר הביתה בלילה.‬
‫זה לא טוב.‬
‫איזה חרא.‬
‫אם המכונית של וירז'יל היתה שם,‬ ‫זה בטוח הוא.‬
‫למה שווירז'יל יגנוב את המשאית?‬
‫הוא לא עובד באובר?‬
‫הוא היה עבריין פעם.‬
‫גם אוליבייה.‬
‫הוא מכר שלוש קלטות פיראטיות‬ ‫לפני עשרים שנה.‬
‫יש לו תיק פלילי בגלל הקלטות.‬ ‫-אנחנו מכירים אותו מגיל 12. אין סיכוי.‬
‫טוב, אולי הם עובדים ביחד.‬ ‫אני לא יודע, אני מנסה‬
‫להבין מה קורה פה.‬
‫מה זה?‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-איבדתם את המשאית שלכם?‬
‫למה?‬
‫כי מצאנו אותה בכיכר.‬
‫באמת?‬ ‫-החזרנו אותה.‬
‫מעולה.‬
‫אתה יכול לבוא איתי?‬
‫תודה. ודאי.‬
‫בעוד דקה.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אם אכלנו אותה,‬
‫אני אשב בכלא.‬
‫בגילך?‬
‫זה בסדר.‬ ‫-או ז'וזף או אני נשב.‬
‫ממש לא ז'וזף.‬
‫עאידה בהיריון.‬
‫לא!‬ ‫-מה?‬
‫היא בהיריון, והוא לא יודע.‬
‫אור!‬ ‫-אנחנו בדרך.‬
‫טוב, ז'ראר, תיקח את זה עליך.‬
‫אני...‬
‫אתם יכולים לבדוק את התכולה?‬ ‫צריך להגיש דו"ח.‬
‫הכול פה, זה ברור.‬
‫עליך לפתוח את המשאית.‬
‫כן.‬
‫אין צורך.‬ ‫-יש.‬
‫זה הנוהל הרגיל, אז...‬
‫אלודי, אני יכולה לדבר איתך רגע?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫למען האמת...‬
‫אני מתביישת לפתוח את המשאית‬ ‫לעיני אבא שלי וסבתא שלי.‬
‫מה יש בפנים?‬
‫בשר חזיר.‬
‫חזיר?‬
‫אבל כשר.‬
‫אבל בכל זאת...‬
‫במשפחה שלי זה אסור.‬
‫אני מעדיפה לא לפתוח.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-אכפת לך?‬
‫אבל למה המשאית היתה בכיכר?‬
‫טוב...‬
‫מצחיק שאת שואלת...‬
‫ז'ילבר.‬
‫מי זה ז'ילבר?‬
‫דוד שלי,‬
‫דוד ז'ילבר.‬
‫אני מתה עליו.‬
‫אבל הוא תמיד מנסה להתחרות בנו,‬
‫וכשהוא ראה שאני מקדימה אותו‬ ‫בעסקי החזיר הכשר,‬
‫הוא בטח התחרפן. ואני חושבת...‬
‫אני חושבת שהוא גנב את המשאית.‬
‫הוא בטח נכנס לפאניקה והרגיש אשם.‬
‫אור.‬ ‫-כן.‬
‫אם יש משהו חשוד במשאית, את חייבת להגיד לי.‬
‫לא, רגע.‬
‫שלום! שלום, אדוני.‬
‫אוליבייה החזיר את המשאית?‬
‫לא, אנחנו החזרנו אותה.‬ ‫-באמת? מצוין.‬
‫אוליב ישמח.‬
‫אוליבייה? זה לא היה ז'ילבר?‬
‫ז'ילבר.‬ ‫-איזה ז'ילבר?‬
‫לא, ז'ילבר, לא.‬ ‫-לא, לא ז'ילבר.‬
‫זה היה אוליבייה.‬
‫הוא גר במשאית.‬
‫האוליבייה שאני מכירה גר במשאית?‬
‫בהחלט. זה הבית שלו.‬
‫זה הבית הקטן שלו.‬
‫הוא מבשל שם. הוא מאושר במשאית.‬
‫הזמנו אותו לבית שלנו,‬
‫אבל הוא תמיד אומר:‬ ‫"לא אני אישאר פה, אני מאושר."‬
‫בדיוק.‬ ‫-כמה משאיות יש לכם?‬
‫לא, לא...‬
‫אחת.‬ ‫-רק אחת.‬
‫משאית אחת.‬
‫אנטואן, תפתח את המשאית, בבקשה.‬
‫לא, עדיף שהיא תישאר סגורה. בבקשה.‬
‫שטויות.‬
‫טוב...‬
‫היא ריקה.‬
‫לעזאזל. הכסף מלוכלך.‬
‫הגראס נעלם.‬
‫החנות שלי הרוסה.‬
‫זה מה שנקרא פיאסקו.‬
‫שכח את החנות.‬
‫יכול להיות שאוליבייה מת.‬
‫באמת...‬ ‫-נכון.‬
‫או מתחת לאיזה דקל עם הכסף שלי!‬
‫מספיק!‬ ‫-נו, באמת!‬
‫בוקר טוב. אני יודעת איפה אוליבייה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫טוב...‬
‫אף אחד לא מושלם.‬
‫אני...‬
‫אני קצת קנאית.‬
‫מאז שהייתי קטנה...‬
‫אני ממש חסרת ביטחון.‬
‫אני נראית חזקה, אבל אני שברירית.‬
‫בסדר, בסדר.‬
‫כמו זכוכית.‬ ‫-למי אכפת?‬
‫מה הקשר?‬ ‫-אז...‬
‫קשה לי מאוד להסתדר עם אנשים אחרים.‬
‫סליחה, אני צרודה.‬ ‫הייתי ביום ההולדת של הדודן שלי, דני.‬
‫הוא בחור נהדר, הייתי חייבת ללכת.‬
‫הייתי מסטולה. הוא מעולה.‬
‫אפשר להמשיך?‬ ‫-כן.‬
‫יום אחד, האקס שלי אמר לי:‬
‫"קלמנטין, אני הולך לאנשהו."‬
‫אז בדקתי אם הוא באמת שם,‬
‫והוא היה שם.‬
‫ו...‬
‫הבנתי. זאת לא דוגמה טובה.‬
‫תמשיכי.‬ ‫-קדימה.‬
‫אני מנסה להגיד שלא רציתי‬ ‫לעשות את זה לאוליבייה.‬
‫לא רציתי להרוס הכול,‬
‫לנדנד לו ולהתקשר אליו כל הזמן:‬
‫"איפה אתה?"‬
‫מה?‬ ‫-מה, לעזאזל?‬
‫השתלתי לו שבב.‬
‫השתלת לו שבב?‬
‫כמו לכלב.‬
‫עם משדר ג'י-פי-אס.‬
‫היא לא נורמלית.‬
‫כן, אבל אלה חדשות טובות. אז איפה אוליבייה?‬
‫כרגע הוא בפנטן.‬
‫בסדר.‬ ‫-אבל הוא לא זז כבר שעה.‬
‫לא רציתי לנסוע לבד.‬ ‫-בואו!‬
‫חכו!‬ ‫-מה?‬
‫לפני שנלך...‬
‫איפה השירותים?‬ ‫-ברצינות?‬
‫אז לחכות לך?‬
‫אשלח לך הודעה עם הכתובת, ז'וזף.‬
‫מעולה. לכי לחרבן, וניפגש שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫תעזבי אותי. אני לא יכול ללכת.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר, תישארו פה.‬
‫אני הולך לסייר.‬
‫המבצע מבוטל. ראיתי קלצ'ניקוב.‬
‫מה?‬ ‫-יש להם קלצ'ניקובים.‬
‫השתגעת? יכול להיות שאוליבייה בסכנה.‬
‫הם חמושים!‬
‫חכו.‬
‫אנחנו לא יודעים מה קורה.‬
‫או שאוליבייה הסתבך,‬
‫או שהוא מוכר את הגראס שלנו.‬
‫לא משנה מה קרה,‬
‫אנחנו חייבים להודיע למשטרה.‬
‫אני מסכימה עם אבא. זאת לא הליגה שלנו.‬
‫בואו נקרא למשטרה.‬ ‫-תקשיבו.‬
‫ראיתי פעם כתבה על אנשים כאלה.‬
‫הכי כדאי לקרוא למשטרה.‬ ‫-יופי, עלי.‬
‫בסדר. אור.‬
‫תתקשרי לבחורה מהמשטרה, בסדר?‬
‫תגידי לה שאוליבייה נחטף.‬
‫אם היא תמצא את הגראס, נגיד שלא ידענו כלום,‬
‫שזה לא קשור אלינו.‬
‫אם יהיה לנו מזל, היא תסדר הכול.‬
‫טוב, זה יכול לעבוד.‬
‫אל תזוז, בן זונה!‬
‫מה את עושה?‬ ‫-היא משוגעת?‬
‫בואו, אני מחכה.‬
‫לא, תחזרי הנה!‬
‫בואו כבר!‬
‫מהר!‬
‫חכו לי, חבורת מטומטמים.‬ ‫-רק רגע.‬
‫אל תזוזו, או שאני הורגת אותו!‬
‫היי, תירגעי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫הכול רגוע.‬
‫שלום, גברתי.‬
‫אנחנו לא רוצים בעיות.‬
‫אנחנו רוצים רק את הסחורה שלנו,‬ ‫ואת החבר שלנו...‬
‫חכה, חכה. מי אתם?‬
‫אנחנו...‬
‫משפחת חזן.‬
‫בסדר, משפחת חזן, ואיך הגעתם הנה?‬
‫חשבת שנשאיר את הסמים שלנו סתם ככה‬
‫בלי לעקוב אחריהם בג'י-פי-אס?‬
‫את חושבת שאנחנו טירונים?‬
‫לעזאזל.‬
‫לא ידעתם שיש מכשירי איתור‬ ‫בשקים של הגראס, לעזאזל?‬
‫יודעים מה? מילה אחת שלי תגרום‬ ‫למטר של כדורים, ואתם מחוסלים.‬
‫והבחור הזה...‬
‫הוא על הזין שלי.‬
‫אני אפילו לא יודעת איך קוראים לך.‬
‫לודו.‬ ‫-בבקשה.‬
‫לודו המזדיין.‬
‫או שאתם באמת עברייני צמרת,‬
‫או שאתם משוגעים לגמרי.‬
‫משוגעים לגמרי.‬
‫אנחנו עברייני צמרת.‬
‫דבר אחד בטוח,‬
‫מלחמה לא תועיל לעסקים שלנו.‬
‫אני מסכים.‬
‫קלמנטין, את יכולה...‬
‫לחתוך לו את הגרון?‬ ‫-לא!‬
‫לשחרר אותו.‬
‫טוב, הסימן שלך היה דו משמעי. לך.‬
‫ביי, לודו.‬ ‫-קדימה.‬
‫תעוף מפה!‬
‫קדימה, תחנה אחרונה,‬
‫כולם לצאת.‬
‫הבני זונות האלה באו‬ ‫למכור לי את הגראס שלכם.‬
‫אתה בסדר, אוליב?‬
‫אני אגיד לכם איך מצאתי אותם.‬
‫סיפור ממש מצחיק.‬
‫הוא הגיע אליי קודם.‬
‫האפס הזה ניסה לשטות בי.‬
‫אוי, איזה כיף להשתין. וואו!‬
‫הרגשה מדהימה.‬
‫ואז הבנתי שזה הוא.‬
‫זה.‬
‫סיפור מרתק, באמת.‬
‫הוא אומר שהגראס שלו.‬
‫הוא תופר חליפות לאנריקו מסיאס.‬
‫מי זה בכלל אנריקו מסיאס, לעזאזל?‬
‫באמת?‬
‫אנריקו.‬
‫אפס.‬
‫הגראס הזה ממש משתן,‬
‫בריא מאוד.‬
‫הוא מאוד, מאוד, מאוד מנקה.‬
‫אבל עכשיו אני מתה מרעב.‬
‫טוב, אני אקח חמישים אחוז מהגראס,‬
‫כי בלעדיי הוא היה הולך לאיבוד.‬
‫אתם תיקחו את השאר.‬
‫וכבונוס, אני אשאיר לכם‬ ‫את שני האפסים האלה. בסדר?‬
‫עסקה טובה מאוד.‬
‫כן.‬ ‫-מושלם.‬
‫אני סקרנית.‬
‫הייתי רוצה לדעת‬
‫מה תעשו איתם. זה לא ענייני,‬
‫אבל אם הייתי במקומכם,‬
‫הייתי כורתת להם את הראש,‬ ‫ומחרבנת להם על הצוואר.‬
‫הבנתי אותך.‬ ‫-לכם בטח יש שיטות משלכם.‬
‫בהחלט.‬
‫הן די דומות לשלך,‬
‫אבל נהיה קצת יותר...‬
‫אלימים.‬ ‫-אלימים.‬
‫בסדר.‬
‫תראה לי.‬
‫כאן? עכשיו?‬
‫כן. כאן ועכשיו.‬
‫טוב, בדרך כלל‬
‫אנחנו עושים את זה באטליז שלנו,‬
‫עם הכלים המתאימים.‬
‫עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫בעסק שלנו, צריך להשתמש‬ ‫באנשים כאלה כדי להציב דוגמה.‬
‫אתה חייב לחתוך. מירקו, הקאטר.‬ ‫-קאטר?‬
‫תחתוך.‬
‫אנחנו, במשפחת חזן, מעדיפים‬
‫לחתוך כל קשר, אבל אחר כך...‬
‫תחתוך מה שאתה רוצה, לא אכפת לי.‬
‫אבל תעשה את זה עכשיו.‬
‫תחתוך, תחתוך, תחתוך.‬
‫אז אני אחתוך.‬
‫אני אחתוך.‬
‫את השני, את זה שדפק אותך.‬
‫בסדר?‬
‫תתחיל כבר.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אין לי ברירה, בבקשה.‬
‫אני אחתוך מעט מהשיער שלך.‬
‫לא.‬ ‫-לא תרגיש כלום, אני מבטיח.‬
‫זין.‬
‫הנה!‬
‫קח!‬
‫זה בגלל שהתעסקת איתנו.‬
‫מה זה?‬
‫ממש ספר.‬
‫לשיער יש חשיבות עצומה אצלנו.‬
‫גם אם תכשכש בזנב...‬
‫על הזין שלי.‬
‫אני חותכת לו את הזין.‬
‫לא! לא את הזין שלו!‬
‫זוזי מפה, זנזונת!‬
‫הכול מלבד הזין שלו.‬
‫זין, איזו מטומטמת!‬
‫בבקשה.‬
‫היא חתכה את האצבע שלו!‬
‫אצבע.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫תודה.‬
‫יופי של בחורה.‬
‫אחת לשמור.‬
‫בוא, אחי.‬ ‫-תנו להם מחצית מהגראס.‬
‫שלושים שקים.‬
‫זין, יש דם בכל מקום.‬
‫עשרים ושבעה שקים.‬
‫אנריקו, למה החלטת לעזור לז'ראר?‬
‫הוא איש מסכן. הוא ריגש אותי.‬
‫הוא קנה גיטרה כי הוא חשב שהיא שלי.‬
‫כן, טוב...‬
‫הוא לא מבריק במיוחד.‬
‫מה הוא אומר?‬ ‫-הוא נפל בפח בגלל תעודה...‬
‫אישור, נכון.‬ ‫-שהודפסה ברישול.‬
‫הוא די טמבל.‬
‫רגע!‬
‫איזה חלאה!‬
‫יצאתי טיפש.‬
‫טמבל.‬
‫הוא צודק בקשר לגיטרה.‬
‫כן, טוב...‬
‫סליחה שאיחרתי. פספסתי משהו?‬
‫זין.‬ ‫-איך היד שלך, אהובי?‬
‫בסדר.‬
‫סליחה, ברנאר.‬
‫עכשיו היא קוראת לי ברנאר.‬
‫רגע...‬
‫סבתא, שימי חדשות.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-אחי, בבקשה.‬
‫מה קורה?‬
‫- שערוריית סנדרון‬ ‫תגובת ראשת הממשלה -‬
‫תחי הרפובליקה!‬
‫ותחי צרפת!‬
‫מה זה?‬
‫מאנו! תראה לי את התחת שלך.‬
‫אבא?‬
‫בטח.‬
‫זה הקול שלך?‬ ‫-לא.‬
‫אני אראה לכם את הרפובלי-תחת שלי.‬
‫קדימה!‬
‫תחי הרפובלי-תחת!‬
‫חזרנו לאולפן "מדברים על פוליטיקה"‬
‫ואיתנו ראשת הממשלה שהצטרפה אלינו זה עתה.‬
‫הסרטון מופץ בשעות האחרונות ברשתות החברתיות‬
‫תחת ההאשטאג "רפובלי-תחת"...‬
‫זין.‬
‫כמתקפה על הדמוקרטיה ועל ממשלתך. מה תגובתך?‬
‫הייתי בהלם‬
‫לנוכח ההתנהגות הבלתי מתקבלת על הדעת.‬
‫פיטרתי מיידית את מר פיליפ סנדרון.‬
‫לא!‬
‫אנו מתייחסים לבריאות הציבור בשיא הרצינות,‬
‫ובמיוחד להתמכרות לסמים.‬
‫אני רוצה להיות ברורה מאוד היום,‬
‫השמועות בדבר לגליזציה‬ ‫של קנאביס חסרות כל ביסוס.‬
‫לא ייאמן!‬
‫זין!‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אוליב, מה זה?‬
‫הייתי מסטול, צחקתי.‬
‫אני מחרבנת עליך, אוליבייה! מחרבנת!‬
‫מאיפה צץ הסרטון, אוליב? אתה פרסמת אותו?‬
‫איך הסרטון דלף?‬
‫אני לא יודע. הכלבה המטורפת‬ ‫שהשתינה עליי לקחה את הטלפון שלי.‬
‫איזה מטומטם.‬
‫איזה מטומטם!‬
‫שוב פישלת.‬
‫אני יודע, אבא.‬
‫אבל...‬
‫אני גאה בך.‬
‫אתה נכשל ונכשל ונכשל,‬
‫אבל אתה תמיד מתאושש.‬
‫יותר טוב ממני.‬
‫לא, לא נכון.‬
‫בגללי כולנו במצב מחורבן.‬
‫ואיבדתי את עאידה.‬
‫זה כלום, בן.‬
‫זה כלום.‬
‫היי.‬
‫כל עוד היא בחיים, היא תמיד יכולה לחזור.‬
‫תודה, בן.‬
‫תודה.‬
‫תודה, אחי.‬
‫- תרופות -‬
‫אתה ממשיך?‬
‫די עם השטויות.‬
‫לא, לא! טוב.‬
‫זה טוב, אבל לא היית צריך לזרוק את הטלפון,‬
‫יכולת פשוט לכבות את ההתראה.‬
‫נסחפתי.‬ ‫-שמתי לב.‬
‫אולה!‬ ‫-בסדר.‬
‫אולה.‬
‫אני אתקשר לוולדמן מהטלפון שלך.‬
‫עכשיו צריך למכור את החנות.‬
‫אני אנהל את החנות.‬ ‫-לא נכון.‬
‫כן, כן. זה דבר טוב.‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫לא נועדת להיות קצב.‬
‫אתה צריך למצוא נתיב טוב יותר.‬
‫תקשיב.‬
‫יש מישהו שאתה תמיד יכול לסמוך עליו.‬
‫אנריקו.‬
‫לא ציפיתי לזה.‬
‫זהו.‬
‫הסיפור הזה כבר מאחורינו.‬
‫לא תהיה לגליזציה. זרקנו הכול למים.‬
‫מכרנו את החנות, ועכשיו נתחיל מחדש.‬
‫ואני יודע על התינוק.‬
‫אל תדאגי, לא סיפרתי לז'וזף.‬
‫רציתי להראות לך משהו.‬
‫הנה.‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-תקראי, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫"תסלחי לי, בנה, ז'ילבר לקח אותי לבנות..."‬
‫לא, לא את זה.‬
‫ז'ילבר, את יודעת.‬
‫הנה הפתק הנכון.‬
‫בכל הפתקים של ז'וזף כתוב אותו דבר.‬
‫הוא מבקש מאמא שלו שתעזור לו‬
‫להיות מספיק טוב עבורך.‬
‫זה מסובך.‬
‫הוא שיקר לי יותר מדי.‬
‫אני לא יודעת איפה להתחיל.‬
‫את תמצאי דרך.‬
‫בסוף תודי לי.‬
‫מה שלומך?‬
‫תודה ש...‬
‫תודה שבאת לשמוע אותי.‬
‫אני מצטער על...‬
‫על הכול.‬
‫התנהגתי איתך כמו פחדן.‬
‫אני אבין אם את לא רוצה שום קשר איתי.‬
‫אבל אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫רק רציתי שתדעי.‬
‫גם אני גידלתי משהו בסוד.‬
‫מה?‬
‫את בהיריון?‬
‫באמת?‬
‫סתם, צחקתי.‬
‫זה נכון או לא?‬
‫זה נכון?‬
‫תגידי לי, אל תשאירי אותי ככה. זה נכון?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫לא.‬
‫אני אהיה אבא?‬ ‫-כן.‬
‫אני אהיה אבא.‬
‫אבא?‬
‫סבתא? איפה אתם?‬
‫היי, איפה אתם?‬
‫פה, בן.‬
‫יש לי בשורה מדהימה. אני אהיה...‬
‫אבא.‬
‫בבקשה, כל המשפחה שוב ביחד.‬
‫שב.‬
‫חקרתי קצת את הנושא.‬
‫משפחת חזן, אתם כלומניקים.‬ ‫כלומניקים ארורים.‬
‫סתם ליצנים.‬
‫לא עשיתם שום דבר ראוי לציון.‬
‫בנוסף, עשיתם ממני צחוק.‬
‫במצב רגיל...‬
‫הייתם מקבלים כדור בעורף.‬
‫לא, לא, בבקשה.‬
‫מצד שני, קיבלתי תגובות מדהימות‬ ‫על הגראס שלכם.‬
‫מדהימות!‬
‫לא ראיתי דבר כזה. חיסלתי את המלאי.‬
‫באמת! באמת, באמת.‬
‫כל הכבוד.‬
‫תודה.‬
‫מירקו, מהר.‬
‫בבקשה.‬
‫שלוש מאות אלף.‬
‫נתחיל בחמישים ק"ג כל שלושה חודשים,‬ ‫ועם הזמן נשנה את הכמות.‬
‫כבר התאמצנו...‬ ‫-חמישים...‬
‫היי! מספיק עם השטויות, במיוחד אתה.‬
‫סליחה?‬
‫אני מרגישה היסוס.‬
‫רק...‬
‫אתם יודעים שאני אוהבת לחתוך דברים.‬
‫לחתוך, לחתוך, לחתוך.‬
‫תסתכלו.‬
‫זה מה שקורה למי שמהסס יותר מדי.‬
‫רגע.‬
‫אני מכיר את האיש בלי הגפיים.‬
‫אני עוקב אחריו באינסטגרם.‬
‫הוא שוחה. בסרטונים שלו הוא שוחה...‬
‫היי!‬
‫יש לי בעיה עם הענן, טוב?‬
‫חתיכת טלפון ארור.‬
‫אני אפילו לא מוצאת את התמונות.‬
‫זאת רק דוגמה למה שיקרה‬ ‫אם תסרבו לשתף איתי פעולה.‬
‫בסדר.‬
‫סבתא.‬ ‫-נעשה את זה.‬
‫זהו.‬
‫אני מתה על הרעיון של עסק משפחתי.‬
‫מירקו.‬
‫כל הכבוד, כל הכבוד.‬
‫"לו חיים", כמו שאומרים אצלכם.‬
‫לחיים.‬
‫נעים.‬
‫ברוכים הבאים למועדון.‬