Mormor, hur är det?
Hur är det?
-Jag mår bra. -Tack gode Gud.
Jag hämtar läkaren.
Mormor, du har fått en stroke.
En stroke? Jag snubblade bara.
Känner du igen honom?
Det är Gérard.
-Ja. -Ja, det är Gérard.
-Han, då? Vet du vem det är? -Olivier, den skiten.
Okej!
Tack och lov är hon okej.
Var är er mamma?
Béné, är du där?
Mormor, hon är…
Mamma finns inte längre med oss.
Skojar du med oss?
Självklart skojar jag.
Hon kommer att skratta när jag berättar. Var är hon?
Hämta din mamma, Joseph.
Det här är en katastrof.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Familje...
...företaget
Det här är allvarligt.
Hon är helt borta.
Jean Jaurès?
Helvete, Jaurès telefon.
Pastra vadå?
-Vad ska jag göra? -Lägg på.
Nej! Absolut inte. Då blir hon galen. Jag vet inte.
Förlåt, jag var en idiot. Det är dålig mottagning här.
Jag ser att ni är på sjukhuset. Vad gör ni?
Jo...
Gérard fick ett litet framfall.
Vi blev ganska rädda, men allt är bra nu.
Det förvånar mig inte. Den gamla pungråttan.
Ni måste åka hem nu. Vadim kommer snart.
Vadim? Vad är det för fånigt namn?
Vadim, botanikern, Lulu.
För Pastragräset. Jag räknar med att ni välkomnar honom.
Självklart. Vi ska välkomna honom som en prins.
Det ska vi göra. Hej då.
Perfekt.
Den där Vadim kommer om fyra timmar för att träffa Ludmila.
Vi är körda. Vi måste hitta en lösning.
Helvete.
Påminn mig om att köpa makroner till Isidors födelsedag.
Hon är helt borta.
Hur löser vi det?
Jag kan Pastragräs-receptet. Jag är med mormor jämt. Jag kan det.
Jaurès var väldigt tydlig. Ludmila måste ge honom receptet.
Helvete.
Hon trodde på dig med din röst.
Ja. Hon fortsatte prata. Hon la inte på.
Jag har en idé.
Vi ska göra en liten ansiktsavgjutning.
Det tar cirka 30 minuter.
Slappna av.
Blunda.
Fan vad imponerande.
Helt otroligt. Jag är förbluffad.
Nej, pappa. Jag vet inte. Jag liknar henne inte alls.
Han ser direkt att det är smink. Han är inte dum.
Nej, jag lovar, det är kusligt likt, och han har aldrig sett mormor.
-Det duger. -Vem är den gamla haggan?
Var det en bra idé att ta ut henne från sjukhuset?
Fotbojorna gav oss inget val.
Om det finns en hemlighet bakom Pastragräset, måste du berätta nu.
Jag vet inte vad han pratar om.
Hon är inte sig själv. Låt henne vara. Det finns ingen hemlighet.
Jag sa ju att jag kan receptet. Låt henne vara!
Okej, jag ska sluta.
Botanikern.
Okej, mormor, du måste gömma dig snabbt. Han får inte se dig.
-Jag har handskar, Aure. -Kom.
Han är beväpnad.
-Hej. Joseph. Trevligt. -Var är Ludmila?
Hon kommer.
-Trevligt att träffas, Vadim. Vadim vad? -Vadim.
Då så.
Vi ser fram emot att arbeta med er.
Nej, det gör vi inte. Vi är här för att jobba. Var är Ludmila?
Hon kommer.
Vi har gjort i ordning ett rum åt er...
Mitt rum är här. Och det flyttar inte förrän skörden är klar.
Skörden? Hur länge ska du stanna?
-Tre månader. -Tre månader?
Toppen. Tre månader är bra.
-Här är mormor. -Där har vi henne.
-Stjärnan! -Mormor.
Vad är det?
Är det nåt problem?
Goddag, Ludmila.
Goddag, Vadim.
Då så. Låt oss inte stå här och klia oss i arslet hela dagen.
Jag ska visa dig ladan.
Tack.
Den här vägen.
Långsamt.
Det kommer att gå.
Vad?
Det kommer att gå.
Jäklar.
Ingredienserna är så klart avgörande.
Citroner, morötter, perfekt.
Vi behöver några potatisar. Här har vi selleri.
Och koriander.
Väldigt färsk koriander.
-Känner du doften? -Ja.
För buljongen är det viktigaste.
Vattnar ni med buljong?
Med buljong.
Du kan dua mig.
Sluta! Rör ingenting.
-Jag tar hand om allt. Panietna? -Ja.
Hur gammal sa du att du var?
Alltså...
...det är inget man frågar en kvinna.
Det här är krig, Ludmila.
Mitt jobb är att bekräfta att det finns ett recept på Pastragräs.
Självklart.
Och att jag kan återskapa det utan familjen Hazan. Så...
...rör inte ingredienserna, för då dödar jag dig.
Fy fan, vad rädd jag var.
Du skötte dig fantastiskt. Det kommer att gå.
Han kom nästan på mig med grytan. Vad menar du?
Tro på dig själv. Det ordnar sig.
Jag ska hämta mormor. Hon har varit där uppe i en timme.
-Fan, han vet inte. -Nej, det gör han inte.
-Och vi har tre månader av det här. -Tre månader?
Jag klarar inte det i tre månader. Är du galen?
Vi har inget val.
-Pastragräset tar så lång tid. -Vems fel är det?
-Det här är vansinnigt. Det funkar aldrig. -Tack, pappa. Verkligen uppmuntrande.
Var är mormor?
-Är hon inte på sitt rum? -Nej.
Helvete!
Hon pratar med killen.
-Jo! Du har bara strumpor. Det är suspekt. -Ge mig skorna.
Vad står på?
Mormor!
Vad gör du? Sluta besvära mannen.
-Han förstörde min gräsmatta. -Ingen fara. Gräsmattan växer tillbaka.
Förlåt, hon är lite trött efter jobbet i dag.
-Visst. -Ja.
-Hon borde lägga sig igen då. -Visst.
Akta.
Okej, god natt.
-Gjorde han dig illa? -Oroa dig inte.
-Gå och lägg dig. -Jag är inte trött.
Du skulle ju stanna i ditt rum! Det här är inte bra.
-Stanna här nu, Ludmila. -Jag väntar på nån. Jag går ingenstans.
-Allvarligt, Olive? -Vad?
-Låste du in henne? -Ja, det är för riskabelt.
Vill du bura in henne också? Hon är ingen kanin.
Ta det lugnt. Vi tar hand om henne. Hon har det bättre än på sjukhus.
-Med den andra knäppisen i trädgården. -Vad?
-Tänk om han ser er båda tillsammans. -Ja, det är ändå inte okej.
Frågade vi dig?
Ni gör mig deppig.
Jag vet, men han har rätt. Vi har inget val.
Vi har inget val. Vi...
Fan också.
Hej, mormor.
Det är lunchdags.
Varsågod.
Tack.
Häll upp en kopp korv åt mig, tack. Med två kulor.
Mormor…
...en kopp te.
Och det är inte kulor.
-Det är socker. -Okej.
Stanna inte för länge.
-Jag har en träff med de Gaulle. -Snälla.
Och där kan vi snacka om stake.
Mormor!
Varför är du så besatt av 40-talet? Vem står på tur? Churchill?
Nej, jag gillar inte Churchill.
Clemanceau.
Han är ett lejon.
När kommer de Gaulle?
Snart, så stick.
Okej, jag ska lämna dig i fred.
Vi ses sen, mormor.
Vi ses.
Den är stilig.
Självklart.
Jag måttanpassade den själv.
Jag la en överraskning i vänster ficka.
-Jaså? -Ja.
Ja.
Jag var tvungen. Om din kvinna blir upphetsad...
Youssef skickade mig en video av bebisen. Så söt.
Titta.
Hon kräks upp sin mat.
-Han skickade mig den också. -Gjorde han?
Jättegullig. Det är hemskt att inte få träffa dem.
Ja, för mig också.
Ja, men det är ditt val.
-Mitt val? -Ditt val.
De är mina enda barnbarn.
Jag har inte bett om det här. Nej.
Och om du inte såg det, så pratade vi...
Hur länge ska ni ge mig skit?
Tror ni att ni är oskyldiga? Minns ni magasinet?
Det har inget med saken att göra. La jag dit kråkan?
Satte jag eld på bilen?
Gjorde jag avtalet med Jaurès?
Så vad pratar du om? Gå och lägg dig!
Det är aldrig ditt fel.
-Vet ni vad? Stanna ni här. -Gå.
-Jag skiter i vilket. -Gå. Idiot.
Låt honom vara arg ensam. Han har fel.
Säg mig bara en sak.
Hur ska du göra det med din kvinna med din fotboja?
Helvete.
Ja.
Det tänkte jag inte på.
Du får se. Han håller till här.
God kväll.
-Jag älskar dig, Enrico. -Tack. Och jag älskar dig, Catherine.
Nu räcker det, Gaston.
Vad menar du?
Kom igen.
Säg mig, unga fröken. Du är väl inte av samma generation som Gérard?
Nej.
Du kanske kan hjälpa mig.
Min telefon har vibrerat hela dagen.
Och den skickar mig små fåglar hela tiden. Jag ska skicka tillbaka den.
-Vänta. Låt mig se. -Små fåglar?
Det är Twitter. Du får meddelanden. Det betyder att du trendar, Enrico.
Vadå trendar? Jag har inte bett om det.
Nej, det är bra. Du ligger etta på listorna.
-Vad? -Ja.
-Det kan inte stämma. -Etta på listorna.
Det är fantastiskt.
Jag har alltid sagt att det var mitt bästa album.
Det är sant. Det har han.
Vi skapade en generationsöverskridande hit.
Generationsöverskridande. Min älskade hit.
Jag ska boka fem konserter på Olympia nästa år.
Nej, vänta.
Gör inget förhastat, Gaston.
Ta det lugnt. Skynda långsamt.
Låt mig ta hand om det här.
Jag skaffar dig en manager.
Vadå för manager?
En ung manager…
Han heter faktiskt…
...Ali.
Och han är...
-...fantastisk. En pärla. -Vi måste fira de goda nyheterna.
-Låt oss. -Betalar du notan i kväll?
Låt oss.
Låt oss, ja? Eller...
Låt oss. Ja.
Okej.
-Noura. -Ja?
Jag vill ha en hel sjötunga, spagetti, merguez,
entrecôte, rödmulle, hel havsruda, hel havsabborre, lamm, kalv,
couscous, paella, loubiacouscous, havsruda och boukha åt alla.
Boukha åt alla. Det är…
Tack.
Det är...
...dyrt. Väldigt dyrt.
-Vem är det? -Jag vet inte.
Vem är det?
Det är Élodie.
-Helvete. -Gå.
Göm dig.
Élodie?
Får jag komma in?
Élodie!
-God kväll. -Hur är det?
-Bra. -Det var längesen.
Ja. Har du köpt ny lastbil?
Vad? Ja.
Det är pappas. Han gillar 80-talslastbilar.
Det är en last.
Lastbilslast.
Jag vill träffa Ludmila.
Varför?
Hon sover nog. Är det nåt problem?
Hon ringde polisen och sa att hon var inlåst.
Toppen.
Vilken skojare. Så tokigt. Gjorde hon det?
Hon är 90 och fortfarande full av upptåg. Hon slutar aldrig.
Häromdagen svarade hon i telefon.
Hon sa: "Hallå? Hej, Louis.
Hur mår du?
Nå?
Hur mår du?"
Får jag träffa henne?
Och sen la hon på.
De är bara små upptåg. Hon är ju trots allt 90.
Får jag träffa henne nu?
Självklart. Jag hämtar henne, sir.
Förlåt, jag hämtar henne, frun. Stanna här.
Hon vill träffa Ludmila.
-Du måste gå in. -Nej.
-Du är galen! -Vi måste!
-Nej! -Sluta!
-Vänta. -Jag gör det inte.
Fan!
Olive! Du och din jävla...locktång!
Säkringen gick.
Förlåt, Élodie. Säkringen gick just.
Det är totalt mörker här.
-Ingen fara. -Mormor!
Var är du, mormor?
Mormor.
-Vad gjorde du? -Jag var i badrummet.
Det menar du inte? Det luktar skit. Du åt väl inte vitt ris?
Vad?
Kom.
Här är hon.
-Mormor, nån är här för att träffa dig. -Vem är det?
-Minns du Élodie? -Är det nåt problem, raring?
-Det borde jag fråga dig. -Gäller det telefonsamtalet?
Jag vet.
Gérard och jag blev packade i går. Jag var full som en alika.
Mormor. Du skojar.
Så du mår bättre efter din stroke?
Ja.
Så märkligt. Känner du till hennes stroke?
Ja, Aure berättade.
Pratar ni två fortfarande ofta... med Aure?
Ja, vi är tillsammans.
Så vi pratar. Det är…
Jaha, okej.
-Jag trodde... -Din idiot.
Det visste vi.
Självklart visste vi det.
Jag visste det. Alla vet.
-Det är inte som om jag just fick höra... -Håll käften nu, Joseph.
God kväll då.
-Ta hand om dig, Ludmila. -Ja.
Och ta det lugnt med upptågen.
Hörde du, mormor? Inga fler upptåg.
Bra gjort.
Detsamma.
Oroa dig inte. Jag säger inget till de andra.
Tack.
Var försiktig så att hon inte ser fotbojan.
Ja.
Du fattar.
Vad är det här?
En rodeo?
Gillar du det inte?
Jag gillar...att älska i stövlar.
Det var därför jag inte var bra senast.
Har det inget med din fotboja att göra?
Min...
Eller gräset du röker i hemlighet?
Okej.
Jag trodde att jag var diskret...
Jag dömer dig inte. Jag bryr mig inte. Du slutar när du mår bättre.
Och du tänker inte alls fråga om bojan?
Jag gillar dig.
Det är allt jag behöver veta.
Nej. Behåll dem på.
Jag gillar dem.
Nej, hon kommer.
Hon är bara inte van vid att jobba så mycket. Därför är hon så trött.
-Det skiter jag i. -Visst. Du bryr dig inte. Det är normalt.
-Davai. -Jag går och ser vad hon gör.
Jag kommer strax.
Fan!
-Var har du varit? -Vilken soppa. Jag ställde klockan!
Jag satte nog inte mobilen på laddning innan jag la mig.
Här är hon.
Allt bra, Vadim? Sov du gott?
Min älskade mormor! Åh, som jag älskar dig.
-Vad gör du? -Sätter på din kind igen. Den lossnade.
Min Bubbeleh.
Nu räcker det. Ni får kramas sen.
Se på mig en sista gång. Perfekt. Så där.
Vilken usling.
Det här är sista gången. Uyasna?
Ja. Förlåt, Vadim. Jag vaknade inte. Det händer inte igen.
-Davai. -Ja.
-Ha en bra dag, mormor. -Vi ses sen, Bubbeleh.
Låt oss sätta igång direkt.
Vill du inte krypa in under täcket?
Jag är lite varm.
-Jaså? -Ja.
Okej, Aure, du beter dig konstigt.
Vi ses aldrig. Vi har inte knullat på tre veckor. Vad är det?
Jag vet. Förlåt. Jag är bara slutkörd.
Jag lovar.
Pappa har överöst oss med jobb.
Sluta. Vad är det? Har du nån annan?
Sluta vara så dramatisk. Det finns ingen annan.
Tala om vad det är då.
Jo...
Okej.
Det är sant att jag tvekar lite.
Vi borde kanske ta en paus i två, tre månader.
Ta en andningspaus.
Menar du allvar?
En paus, är det vad du kom på? Kom igen.
Berätta om du har träffat nån annan.
Sluta säga det, för fan.
Jag ska göra det enkelt.
Det är slut. Är du inte lycklig kan du sticka.
Okej.
Toppen.
-Om du har nån annan får jag reda på det. -Fan.
Jag fattar inte att han lurade oss så.
Jo sårade verkligen mig. Jag kan inte låtsas som inget...
Jag har alltid sagt att han bara har dåliga idéer.
Jag vet.
Hur som helst, du skrämmer bort alla djur. Du väsnas för mycket.
Vi sticker härifrån. Långt ifrån familjen Hazan. Bara du och jag.
Vi ger receptet till Jaurès och sticker och äter tacos i Miami.
Ja, men först...
Var det ett vildsvin? Vad såg du?
Inget. Jag ville skjuta, bara. Det här börjar bli tråkigt.
Ja, du har rätt.
Okej.
-Ska vi gå? -Ja.
-Röker du på, mormor? -Nej, det är jag, din idiot.
Vem är det?
Mormor, det är jag, Jo. Ditt barnbarn. Minns du inte?
Alla glömmer mig i den här familjen.
Jag har inte sett mina barn på två månader.
Jag vill dö.
Här.
Vadim har kört med mig varje dag.
Jag börjar få nog.
-Jag är rädd att de inte känner igen mig. -Är du galen? Självklart gör de det.
Men de kommer att vara arga.
Det gör inget.
Det blir omväxling från all vänlighet den här familjen visar mig.
Det är sant.
-I går kväll runkade jag av Jean Moulin. -Vad pratar du om?
Han besteg mig och kom i mitt hår.
-Mormor. -Mormor, sluta. Du måste.
Jag går upp med henne, för hon börjar bli...
Otroligt.
Innan vi sover har jag en liten present.
-Är det din kuk? -Nej.
Vad är det?
I slutet av månaden, tre konserter på Olympia.
Och nästa vecka, en pratshow på dagtid.
En tv-intervju?
Vad är det?
Ska vi åka?
Välkommen till Miami Beach.
-Varför inte på kvällstid? -Jag hade inte rätt kontakter.
-Gaëtan till Élodie, är du på plats? -Nej, jag kommer.
När får jag komma ut?
Lugna dig, Ludmila. Var tyst. Det är inte dags än.
När blir det dags?
Inte riktigt än.
Enricos comeback har börjat och skivan sålde slut på några dagar.
Pressen fick nys om det här fenomenet och det var så trenden började.
Spionerar du fortfarande på ditt ex? Låt henne vara.
Håll käften.
Ni måste förstå att det är årets bästsäljande album.
Han fick just en diamantskiva!
-Det har aldrig hänt Enrico Macias. -Otroligt.
-Fantastiskt. -Det är otroligt.
Och väldigt långsamt vrider du upp det till 3 000K.
-Tre tusen Kelvin. -Så där. Titta. Det lyser överallt.
Vad gör du här?
Jag måste träffa barnen.
-Jag har redan sagt nej. -Jag vet, men jag mår inte bra, Aïda.
Jag är verkligen deppig. Jag måste få träffa dem.
Fem minuter. Sen går jag.
Snälla.
Kom in.
Tack.
Jag hör dig inte!
Är du redo att dansa loss?
Min älskling. Är du trött på att dj:a?
Okej.
Har du tagit LSD? Berätta för pappa. Jag har saknat er så mycket.
Mina älsklingar, Pappa är nästan klar med den här soppan.
Snart kan han träffa er varje vecka.
Kanske varje dag, om han kan få tillbaka mamma.
Det är en annan historia.
Då kör vi ett set till.
Där. Vid roten.
Klipp den.
Toppen.
Så där. Det är bra.
Spasibo, Ludmila.
Så där. Häng det upp och ner.
Det blir konstigt att inte se dig mer, Vadim. Väldigt konstigt.
Vad fan är det här?
Helvete!
Vad har de gjort med Ludmila?
Okej. Han har lagt sig.
Okej, bra.
Dags att se hur bra mitt Pastragräs är.
Vem har kopplat ur mätapparaten?
-Batteriet är urladdat. -Inte jag.
Förlåt, det var jag. Jag laddar min iPhone.
Ingen fara. Vi testar det på det gamla sättet.
Visst.
-Här. -Nej, jag kan inte.
Vad dum jag är. Förlåt.
Jag, då?
Det vore nog inte bra i ditt tillstånd.
Era jävlar.
Små jävlar.
Det slår verkligen till på fem sekunder. Helt otroligt.
Ditt Pastragräs är sjukt bra, Aure.
Helt perfekt. Du räddade oss.
-Bravo. -Bra jobbat, Aure.
Bravo, Aure.
Bravo.
-Det var oväntat. -Ja, bravo.
-Du är en pärla. -Bravo.
-Tack. -Bravo, Aure.
Bravo, Aure.
Du upprepar dig, pojke.
-Nej, jag ska hålla tal. -Vad?
Oj! Jag borde ha suttit kvar.
Jag ville bara säga några få ord.
Nu när vi, tack vare dig, Aure...
...är utom fara...
...och kan ge det här till den galna kvinnan...
...så vill jag ta tillfället i akt och be om ursäkt...
...till er alla...
...för att jag svek er.
Och...
Faktiskt så ville jag skydda er.
Så enkelt är det.
Jag trodde att det jag gjorde var bra, men som vanligt var det inte det.
Det var dåligt. Så jag ber om er förlåtelse.
Nej, gråt inte så, Jo.
-Jag gråter inte. Det är gräset. -Jo, det gör du.
Seså, pojke.
Du har kanske rätt. Vi är kanske inte lämpade för det här.
Såja.
-Så ledsen. -Jag är ledsen.
Jag vill inte bråka. Jag är ledsen för din bil.
-Det var en olycka. -Strunt i bilen.
Förlåt, jag pruttade.
Jag är gasig. Ut härifrån. Det är illa. Förlåt. Det är alla känslor.
-Är du också gasig? -Jag släppte mig. Förlåt.
Du lättar på trycket. Vad händer?
Fan!
-Jag mår inte bra. -Inte jag heller.
-Vänta! -Två sekunder.
Gör inte så! Nej!
Det kommer ut!
Jag skiter på mig!
Clem, snälla öppna!
-Jag först! -Jag var före dig!
Helvete!
Inte fikusen, Jo. För helvete!
Förlåt, pappa.
Vad är det med dem?
Det måste vara nåt de ätit.
Vadå? Alla åt ju samma sak.
De...
-De... -Jag skiter på mig!
Det är nåt fel på gräset.
-Ge mig skålen! -Skit i den här.
Fikusen river upp mitt arsle!
Vilken katastrof. Jag sket på disken.
THC-halten är 19. Normal.
Neurotoxiner på 90?
-Nittio istället för 33? -Ja.
-Det är inte Pastragräs. -Nej, Ali, det är inte Pastragräs.
Jag fyllde fikuskrukan.
Det är Laxagräs.
Helvete.
När kommer Jaurès hit?
I morgon.
Ludmila?
Herrejävlar!
Undertexter: Kristina Donnellan