‫איפה הוא?‬ ‫-לא יודע.‬
‫הוא לא פה.‬
‫שיט, הוא שם.‬ ‫-איפה?‬
‫הוא בא לפה.‬ ‫-בואו נעוף מפה.‬
‫רגע.‬
‫הוא עיוור?‬
‫פאק, הוא עיוור.‬
‫אלה חדשות מעולות.‬
‫מה חדשות מעולות? הוא עיוור, לא אילם.‬
‫אולי הוא סיפר לכולם שז'ורס מתה.‬ ‫-אולי הוא לא אמר כלום.‬
‫איך נוכל לגלות?‬
‫תשאירו את זה לי.‬
‫היי. אני אנדרה.‬
‫תוכל לקרוא לי דהדה. דהדה המשוגע.‬ ‫ככה החברים שלי קוראים לי.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫ואדים.‬ ‫-ואדים?‬
‫כמו רוז'ה ואדים?‬
‫אתה בטח אוהב סרטים.‬
‫טוב, מה רציתי לומר?‬
‫אה, כן! רציתי לקבל את פניך‬ ‫בשם האסירים‬
‫ולומר לך שתרגיש בבית.‬
‫אני פה על רצח.‬
‫כן. אני פה 45 שנים, אז אני לא בשר טרי.‬
‫הייתי מתנקש.‬
‫אתה יכול לקרוא לי "מתנקש".‬
‫החברים קוראים לי "מתנקש המשוגע".‬
‫עוף מפה.‬
‫תרגיע.‬
‫על מה אתה פה? אתה יכול לספר לי.‬
‫לא עניינך. תתחפף.‬
‫בחייך. זרוק איזה פירור.‬ ‫-אמרתי לך ללכת מפה!‬
‫פאק!‬
‫עוף מפה, חרא!‬
‫הוא דפק לי את הרגל.‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫הוא לא אמר כלום, בעצם.‬
‫אמרתי לך לעוף!‬
‫הוא באמת עיוור.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫"עסק משפחתי"‬
‫באמת, זה בסדר.‬
‫הוא לא נראה פטפטן.‬
‫כן, ואדים קשוח. הוא לא טיפוס פטפטן.‬
‫אם הוא יגלה שאנחנו פה,‬ ‫נראה לכם שהוא לא יאמר משהו?‬
‫תירגע, אבא. הוא עיוור.‬
‫הוא לא רוצה לדבר עם אף אחד.‬ ‫-אז?‬
‫אם לא נדבר, אין סיכוי שהוא יגלה.‬
‫כן, ג'ו צודק.‬
‫רבותיי.‬ ‫-אוי, פאק.‬
‫יש לי בשבילכם אורח בהפתעה.‬
‫בגלל שכולכם עבדתם עם ז'ורס‬ ‫והיא התעקשה שנטפל באנשים שלה,‬
‫אני מרגיש מחויב לצרף אותו אליכם.‬
‫פאק.‬
‫זהירות.‬
‫להתראות.‬
‫פאק! לא ייאמן. תראו את מי הביאו.‬
‫הרוסי! איזה יופי!‬
‫חבר'ה. תפתחו את הפאטה‬ ‫ותנו לחבר הקטן שלנו משהו לאכול.‬
‫תושיב ת'תחת!‬
‫אני לא אידיוט, ז'וזף.‬
‫מי זה ז'וזף? על מה אתה מדבר?‬ ‫אתה משוגע.‬
‫זה בסדר, ז'וזף.‬
‫תפסיק.‬ ‫-ניסיתי. טוב.‬
‫בסדר, ואדים.‬ ‫קודם כל, אני רוצה להתנצל על מה שקרה.‬
‫לא חשבתי שזה יצא משליטה.‬
‫הבאתי… בוא. יש פה כיסא בשבילך.‬
‫שב, אם אתה רוצה. כן. זהו.‬
‫טוב, ואדים…‬
‫תגיד לי שלא אמרת כלום לסנליס לגבי ז'ורס.‬
‫לא אמרתי. אני לא מלשן.‬
‫אמרתי לכם שהוא לא.‬
‫אוקיי. מעולה.‬
‫מאוד חשוב בשבילנו כרגע‬
‫שלא תאמר לאף אחד שז'ורס מתה.‬
‫אחרת יהיה גיהינום עבורנו וגם עבורך.‬
‫הבעיות שלכם לא מעניינות אותי.‬
‫אני יוצא בשבוע הבא.‬
‫מה?‬ ‫-בשבוע הבא? איך?‬
‫אני אברח.‬
‫ואדים, עם כל הכבוד…‬
‫בלי עיניים, לברוח…‬
‫זה עלול להיות קצת מסובך.‬
‫תכננתי הכול. יש לי מישהו שיעזור לי.‬
‫סנליס הסכים להעביר אותו לתא הזה.‬
‫פאק.‬ ‫-מתחיל להיות קצת צפוף.‬
‫אתם תעזרו לי.‬
‫ואדים, בכנות, אומר לך את האמת.‬
‫אני רוצה לעזור לך, אבל אין לנו איך.‬ ‫זה בלתי אפשרי.‬
‫אם ככה…‬
‫אספר לסנליס שהרגתם את ז'ורס.‬
‫טוב, "אין לנו איך"… זו…‬
‫זו רק צורת ביטוי.‬
‫כבר ניסינו את זה.‬
‫הבעיה היא…‬
‫איך נוכל לעזור לך?‬
‫תבריחו את זה פנימה.‬
‫באמת, ואדים, זה לא…‬
‫אני אומר לך. זה לא הקטע שלנו.‬
‫בבקשה.‬ ‫-פאק.‬
‫אני זה שישתמש בהם.‬
‫לא אכפת לי מה דעתכם.‬
‫אנחנו לא רוצים לדעת.‬ ‫-אומר את דעתי.‬
‫אני רוצה לעזור לך, אבל לא עם ילדים.‬ ‫-חרא.‬
‫זה היה הכיס הלא נכון.‬
‫הנה. זה מה שאני צריך.‬
‫כן, זה טוב יותר.‬
‫טוב. פלסטיק,‬
‫נפץ, אוקיי,‬
‫חבל,‬
‫בוראטה?‬
‫ברטה.‬
‫אה, ברטה.‬
‫כתב יד לא ברור.‬
‫באמת נראה כאילו שכתוב "בוראטה"…‬
‫ואדים.‬
‫עם זאת, הוא עיוור. זה הישג.‬
‫לא. אני כבר לא נכנס לזה.‬
‫אני גם ככה לא ישן.‬ ‫לא אתכנן את הבריחה שלכם.‬
‫תפסיק להגיד בריחה.‬
‫אתם רוצים שיירו בכם?‬
‫אנחנו לא רוצים לברוח.‬ ‫ואדים רוצה. תירגעו.‬
‫רק צריך להשיג את הדברים בשבילו.‬
‫והוא יעשה זאת עם חבר שיכול לראות.‬
‫חבר "שיכול לראות".‬
‫לחבר שלו יש כדור בדולח‬ ‫והוא יגיד לו מתי לברוח?‬
‫לא, עלי, הוא רואה עם העיניים.‬
‫נראה מה יש ברשימה.‬
‫פלסטיק…‬
‫אוכל לעצור בחנות לחומרי בניין,‬ ‫אבל איזה פלסטיק הוא רצה?‬
‫PVC, גומי? מה הקטע?‬ ‫-עלי!‬
‫עלי, הוא מתכוון לחומר נפץ פלסטי.‬
‫כן.‬ ‫-אני יודע. צחקתי.‬
‫תפסיק להתבדח.‬
‫כתובת הספק רשומה למטה.‬
‫נפץ, אפודים חסיני כדורים…‬
‫לא יתנו לנו להיכנס לכלא עם זה.‬
‫אנחנו יודעים, עלי.‬
‫נבריח את זה פנימה.‬
‫נבריח? איך?‬ ‫-אל תדאג לגבי זה, עלי.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫"רחת לוקום‬ ‫רחת לוקום קטנה שלי‬
‫רחת לוקום‬
‫רחת לוקום בכל עת‬
‫רחת לוקום…"‬
‫רגע. זה החלק האהוב עליי.‬
‫סולו הגיטרה.‬
‫"רחת לוקום של…"‬
‫מנהלת הכלא, יש לזה 100 מיליון צפיות.‬
‫כן, אוקיי. מעולה.‬
‫לא, רגע. סליחה, אבל…‬
‫אני מדבר על אנריקו מסיאס.‬
‫זה אומר שהכוכב הגדול כרגע‬
‫יופיע בכלא. זה יהיה רגע היסטורי.‬
‫כן, אמרתי בסדר.‬
‫אה, בסדר. כן.‬
‫חשבתי…‬
‫חשבתי שאולי את מעדיפה‬ ‫את השירים הישנים יותר שלו.‬
‫ממש לא.‬
‫פשוט חסרים לי אירועי תרבות‬ ‫בחצי השנה האחרונה.‬
‫אז זהו. זה מתאים לי.‬
‫גם לי.‬
‫הנה מה שרציתי להראות לך.‬
‫מה זה?‬
‫היא הבוסית של הלקוחות שלי.‬ ‫עקבתי אחריה בעסקה.‬
‫איך קוראים לה?‬
‫לא יודעת,‬ ‫אך אני מבטיחה שהיא המוח מאחורי הכול.‬
‫איך אדע שזאת לא האופה שלך?‬
‫כי היא הייתה איתו.‬
‫אוקיי.‬
‫היא עובדת עם כנופיית פיקאר.‬
‫אז זה הדבר האמיתי.‬
‫טוב, אצרף את הכוחות המיוחדים.‬
‫אני רוצה חסינות מלאה ללקוחות שלי ולמשפחתם.‬
‫וכשישתחררו, זהויות חדשות וכו'.‬
‫נתתי לך את המילה שלי.‬
‫אוקיי, אעדכן אותך מייד כשנזהה אותה.‬
‫נעצור אותה בהקדם.‬
‫זה האלף-בית, לודמילה.‬
‫אה, קתרין. שלום.‬
‫היי.‬
‫חדשות טובות. הרופא בדיוק היה פה.‬ ‫מצבה של לודמילה משתפר מאוד.‬
‫באמת?‬
‫זה מעולה, סבתא.‬
‫הנה. תראי.‬
‫שלוש כפול חמש?‬
‫חמש עשרה.‬
‫שלוש כפול 15?‬
‫ארבעים וחמש.‬
‫שלוש כפול 45?‬
‫די. את קוץ בתחת. אני בסדר.‬
‫כל הכבוד, סבתא.‬
‫מתי תוכלי להשתחרר?‬
‫הרופא אמר שאוכל ללכת מחר.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫מחר?‬ ‫-מחר!‬
‫מעולה.‬ ‫-אני חוזרת הביתה מחר!‬
‫סוף סוף.‬ ‫-אני חוזרת הביתה מחר.‬
‫התגעגענו אלייך.‬
‫אוקיי, רבותיי.‬ ‫מפתחות, טלפונים סלולריים, חגורות.‬
‫מה הוא רוצה ממני?‬
‫החפצים שלך צריכים לעבור במכונה.‬ ‫וכלי הנגינה.‬
‫כן? והקונטרבס?‬
‫צריך לנסר אותו לשניים?‬
‫רגע, אנריקו.‬ ‫כלי הנגינה יכולים לעבור איתנו?‬
‫ערב טוב, רבותיי.‬
‫אני מנהלת הכלא. ברוכים הבאים.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-זו הפעם הראשונה שלך בכלא?‬
‫אני מקווה שהאחרונה, כי אני אדם ישר.‬
‫אני בטוחה.‬ ‫בכל אופן, אנחנו שמחים מאוד לארח אותך.‬
‫תודה. זה בטח לא קורה כל יום.‬
‫זה עלי, העוזר שלי.‬
‫מנג'ר.‬
‫כן, מנג'ר.‬
‫זה מצפצף.‬
‫בטח שזה מצפצף, חמור.‬ ‫אלה מיתרי בס, לא ספגטי!‬
‫כן, סליחה.‬ ‫הוא במתח עם כל קידומי המכירות.‬
‫כן, אני מבינה.‬ ‫תפסיק להטריד את מר איגלסיאס.‬
‫אין את כל היום.‬
‫קדימה. תן להם לעבור עם כלי הנגינה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה לך, מנהלת הכלא.‬
‫אבל יש הרבה צפצופים.‬
‫חמור.‬
‫גסטון!‬
‫ז'ראר!‬
‫ז'וזף, אוליבייה, מה שלומכם?‬
‫אני שמח לראות אתכם.‬ ‫-גם אנחנו.‬
‫גסטון.‬ ‫-אני שמח.‬
‫תודה.‬ ‫-איזה תענוג.‬
‫מה שלומך?‬
‫לא ממש הבנתי למה הייתי צריך לבוא.‬
‫עלי התעקש כל כך, אז זה בטח חשוב לכם.‬
‫כן, זה חשוב לנו.‬
‫לכולנו כאן.‬
‫ותודה שהסכמת בהתראה כל כך קצרה.‬
‫תודה רבה.‬
‫כמובן! אתה צוחק?‬
‫אחרי ההופעה, אקח אתכם לארוחת ערב.‬
‫נאכל קוסקוס עם לוביה.‬
‫זה יהיה מסובך.‬ ‫-אנחנו לא יכולים לצאת מפה.‬
‫סליחה. לגמרי שכחתי. נכון.‬
‫סגרו אתכם כמו ארנבים.‬ ‫-ארנבים.‬
‫כדי לשכוח מהמצב, בואו לשיר איתי.‬
‫לא. אין סיכוי.‬ ‫-לא נוכל, גסטון.‬
‫"הו, כמה יפות הבנות בארצי!"‬
‫כן!‬
‫"הו, כמה יפות הבנות בארצי!‬
‫בעיניהן השמש זורחת‬ ‫בערבי הקיץ‬
‫הים והשמיים משחקים שם‬ ‫וגורמים להן לחלום"‬
‫עלי?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי, תיכנס.‬
‫אוקיי…‬
‫שיט.‬
‫לעזאזל.‬
‫איך זה היה מחובר?‬
‫כן. לא נורא. אחזיר את זה. ככה.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, מה שלומך?‬
‫זה פה.‬
‫הכול פה. בדיוק בדקתי.‬
‫אוקיי.‬
‫לארוז את זה?‬ ‫-כן, אפשר.‬
‫"הו, כמה יפות הבנות בארצי!"‬
‫עוד אחד?‬
‫עוד אחד!‬ ‫-הם רוצים עוד אחד.‬
‫בסדר!‬
‫אביא את המאראקס.‬ ‫-מעולה.‬
‫אנגן סולו גיטרה.‬
‫אולה!‬
‫לא.‬ ‫-כן, קדימה.‬
‫אולה!‬
‫מהר. המשמרת שלי תכף נגמרת.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אוקיי.‬
‫הכול בסדר? הכול נמצא?‬
‫כן, אוקיי. הכול נמצא.‬
‫זהו, ואדים.‬
‫זה הסוף.‬
‫כן, ז'ראר.‬
‫זה הסוף.‬
‫אתה לא חייב לי ואני לא חייב לך.‬
‫ידעתי שנוכל למצוא פתרון‬
‫והכול יסתדר.‬
‫עכשיו שז'ורס מתה,‬
‫נראה לי שנלך כל אחד לדרכו.‬
‫תודה, חבר.‬
‫תודה ואדים. … לך ולבני משפחתך.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫כבר אמרתי לכם עשר פעמים.‬ ‫איך הייתי אמור לדעת שיש מיקרופון.‬
‫טוב, זה לא משנה.‬ ‫בפעם הבאה שנצא לחצר, סנליס יהרוג אותנו.‬
‫צריך לברוח איתם.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫לא נשרוד עשרה ימים במנוסה.‬
‫מה הפתרון?‬
‫אין פתרון.‬
‫הפתרון היחיד הוא להתפלל.‬
‫צריך להוריד פרופיל ו…‬
‫להתחמק מסנליס. זה כל מה שנוכל לעשות.‬
‫זמן לצאת לחצר!‬
‫סנליס… אני מתחנן.‬
‫תעשה לנו מה שאתה רוצה,‬
‫אבל אל תערב את בני משפחתי שבחוץ.‬
‫שתוק.‬
‫המשפחה שלך לא מזיזה לי.‬
‫לא אסתכן במאסר של 20 שנה‬ ‫כדי להרוג חסרי ערך.‬
‫עם זאת…‬
‫עוד לא בחרתי מי זה יהיה,‬
‫אבל לא אופתע אם אחד מכם ימות פתאום בחצר.‬
‫קח חזרה את הטלפון.‬
‫משפחת חזן!‬
‫לחדר הביקורים.‬
‫יש לכם הרבה מזל.‬
‫הרבה מזל.‬
‫מה שלומך, עאידה?‬
‫ובכן…‬
‫נו?‬ ‫-יש לי חדשות טובות.‬
‫נפגשתי עם התובע, ותשתחררו בקרוב.‬
‫אה, כן?‬
‫זה מעולה. מתי?‬ ‫-היום אחר הצהריים?‬
‫לא, היום אחר הצהריים? זה לא עובד ככה.‬
‫בקרוב, כחודשיים או שלושה.‬
‫טוב… פאק.‬
‫אתם רציניים?‬
‫הייתם אמורים לשבת עשר שנים.‬
‫אתם תשתחררו בעוד חודשיים ואתם כועסים?‬
‫זה לא העניין, עאידה. תודה על הכול.‬
‫המצב מסובך כרגע בכלא.‬
‫מה? אתם בצרות?‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬ ‫-אנחנו כן.‬
‫לא, זה בסדר. אני נשבע. אנחנו בסדר.‬
‫חזרה לנושא העיקרי: התובע.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫כן, זה. זה הקטע שלא תאהבו.‬
‫למה?‬
‫הלשנתי על הבוסית שלכם.‬
‫מה?‬
‫איך הלשנת על…‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא רציתם לספר לי. גם אור לא רצתה.‬
‫אז חקרתי קצת ומצאתי אותה.‬ ‫אני יודעת מי היא.‬
‫רגע. על מה את מדברת?‬
‫הצלחתי לצלם תמונה שלה.‬
‫נתתי אותה לתובע בתמורה לשחרורכם.‬
‫מתי צילמת אותה?‬
‫לפני כמה ימים. עקבתי אחרי אור‬ ‫והייתי עדה לעסקה עם כנופיית פיקאר.‬
‫לא.‬ ‫-פאק. קתרין.‬
‫מה העניין?‬
‫למה עשית את זה? למה לא באת לדבר איתנו?‬
‫לא רציתם לספר לי.‬
‫אז עשיתי מה שצריך כדי לשחרר אתכם.‬ ‫זה התפקיד שלי.‬
‫אנחנו בעצם לא נשתחרר, עאידה. פאק.‬ ‫זו לא הייתה הבוסית שלנו.‬
‫זו הייתה קתרין, החברה של ז'ראר.‬ ‫-לא. אתם לא מבינים. אני יודעת מה ראיתי.‬
‫הייתי עדה לעסקה ונתתי לתובע הוכחה.‬ ‫אני בטוחה.‬
‫זה היה מבוים, לעזאזל.‬
‫זה היה מבוים.‬
‫זו הייתה קתרין.‬
‫היא לא הבוסית האמיתית.‬
‫לא, אבל איך…‬ ‫-נאלצנו לביים עסקה.‬
‫ובגלל שלא יכולנו לעשות את זה,‬ ‫שלחנו את החברה של אבא במקומנו.‬
‫אוי, פאק.‬
‫בסדר?‬ ‫-היא לא הייתה יכולה לדעת.‬
‫אדוני התובע? עאידה בנקיקיר.‬
‫עשיתי בעצם טעות גדולה.‬
‫ו…‬
‫מה?‬
‫איך?‬
‫איזו מטומטמת.‬ ‫-די.‬
‫אני מזהיר אותך.‬ ‫-די.‬
‫אם קתרין תלך לכלא, זה לא ייגמר טוב.‬
‫תקשיב.‬ ‫-אני אומר לך.‬
‫תפסיק לקלל אותה.‬
‫ברור?‬ ‫-כן.‬
‫אל תקרא לה מטומטמת.‬ ‫-חבר'ה!‬
‫סנליס שם.‬
‫היא מטומטמת.‬ ‫-די.‬
‫מי ביקש ממנה לדחוף את האף שלה?‬
‫היא עורכת הדין שלנו.‬ ‫-אז?‬
‫זה נורמלי שהיא תחקור.‬ ‫-תירגעו.‬
‫הם באים.‬ ‫-קוץ בתחת.‬
‫סוף סוף היה לי קשר נורמלי.‬
‫לא, מר ציפור שמביאה מזל רע‬ ‫היה צריך לחרבן על הכול.‬
‫אתה לא מחרבן עליי?‬
‫אתה דופק אותי.‬ ‫-אתה זה שדופק אותי.‬
‫שתקו!‬ ‫-שתוק אתה!‬
‫סתום, חרא. אתה לא יותר טוב.‬
‫אל תדבר אליי ככה. אני לא הכלב שלך.‬
‫אדבר איך שבא לי.‬
‫זה עניין משפחתי. אל תתערב.‬
‫טוב?‬ ‫-חתיכת מניאק.‬
‫אה, כן?‬ ‫-חתיכת מניאק.‬
‫הנה!‬ ‫-פאק!‬
‫אל תכה אותי!‬
‫אני לא בן שמונה! נמאס לי מהפרצוף שלך!‬ ‫-שתוק!‬
‫אידיוטים מטומטמים!‬
‫איזה מעצבנים.‬
‫הם הולכים לצינוק.‬
‫אני אומר לך, אבא.‬
‫תקשיב. אנחנו סיימנו! אין יותר אב ובן.‬
‫אני כבר לא סובל אותך! אתה מבין?‬
‫אתה אנוכי!‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫והשני רוצה לנסוע למיאמי. קדימה! סע!‬
‫לך למיאמי! לא מעניין אותי!‬
‫שמעתם? לא מעניין…‬
‫תישאר עם המשוגעת שלך!‬
‫המשוגעת שלך!‬
‫אגיד לכם משהו. אתם תמיד מאשימים אותי,‬
‫אבל אתם המניאקים. באמת!‬
‫בסופו של דבר, איבדתם את השפיות.‬
‫פאק! השפריץ לי לכל הכיוונים!‬
‫רוצים לשחק במשחק הזה? אין בעיה.‬
‫אין בעיה!‬
‫קדימה, נתחיל.‬
‫זה מוזר.‬
‫מעולם לא ראיתי נפץ כזה.‬
‫אל תדאג. אם זה מה שהם הביאו לנו,‬ ‫זה ציוד טוב.‬
‫תחבר אותו.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-לגמרי.‬
‫רגע. למה החרא הזה מהבהב?‬
‫לא יודע.‬
‫הצלחנו לזהות אותה.‬
‫קוראים לה פנלופ קוויאן.‬
‫נעלמה מהשטח ב-2010 במקסיקו.‬
‫היא ברשימת המבוקשים ביותר של אינטרפול.‬
‫קתרין…‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אין קתרין.‬
‫תפסת דג שמן.‬
‫היא מקושרת לכמה קרטלים.‬
‫אני לא אמור לספר לך,‬ ‫אבל היא עומדת מאחורי כעשרה מקרי רצח.‬
‫ומה עם הלקוחות שלי?‬
‫נתתי לך את מילתי.‬
‫אטפל בזה. הם ישתחררו בעוד שבועיים.‬
‫יהיה מוזר ללכת הביתה כשהבנים לא שם.‬
‫כן, אני יכולה לדמיין.‬
‫מעניין איך ייראו החיים שלנו עכשיו.‬
‫אני לא יודעת, סבתא.‬
‫שנחזור לגדל?‬
‫אבל הפעם תשתמשי בכמות הנכונה‬ ‫של אשלגן כלורי.‬
‫לא, אני לא חושבת שצריך לגדל עוד.‬
‫למה? את רוצה לחזור אל השוטרת?‬
‫לא. גם זה נגמר, אני חושבת.‬
‫רק רגע.‬
‫כן, עאידה?‬
‫כן, שמעת מהחבר'ה? אני לא משיגה אותם.‬
‫לא. הם לא עונים?‬
‫לא.‬
‫תקשיבי, צריך להיפגש.‬ ‫עדיף לא לדבר בטלפון.‬
‫אפשר להיפגש בכיכר הרפובליקה עכשיו?‬ ‫-כן, מה קרה?‬
‫אני מעדיפה לדבר פנים אל פנים.‬
‫אוקיי, אני בדרך.‬
‫מה קורה?‬
‫את בסדר?‬ ‫-קתרין, היי!‬
‫הבהלת אותי.‬
‫מה שלומך? מה את עושה?‬ ‫-הייתי בסביבה.‬
‫שלום.‬
‫מה קורה?‬
‫כלום. זו הייתה עאידה.‬
‫היא נשמעה קצת מוזר.‬
‫אני בטוחה שזה לא סיפור.‬ ‫-כן.‬
‫תודה על התמיכה והעוגיות, קתרין.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אני שמחה שהמצב שלך השתפר.‬
‫נהדר לראות אישה בגילך‬ ‫עם כל כך הרבה מצב רוח ואנרגיה.‬
‫להתראות, קתרין.‬
‫כן, נתראה בקרוב.‬ ‫-יום טוב. תשמרי על קשר.‬
‫אישה בגילך…‬ ‫היא רוצה שאכניס לה אגרוף לפרצוף?‬
‫סבתא.‬
‫עלי!‬
‫היי, עלי שלי!‬
‫לודמילה!‬
‫מה שלומך?‬
‫תודה, מתוק.‬ ‫-מרגישה טוב?‬
‫סליחה, לא מצאתי חנייה.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫סבתא!‬
‫בוא.‬
‫אתה יוצא מפה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫התא שלך התפוצץ אתמול.‬
‫מישהו ניסה לרצוח אותך.‬
‫יש לשלושתכם מזל שהייתם בצינוק.‬
‫החבר העיוור שלכם והידיד שלו מתו.‬
‫תתכונן. אנחנו מעבירים אתכם לכלא‬ ‫בשביל אסירים בסיכון.‬
‫קדימה. אחכה פה בחוץ.‬
‫- משטרה -‬
‫למה אתה נראה באבל?‬
‫אנחנו אסירים בסיכון.‬ ‫שולחים אותנו ישר לאגף ה-VIP.‬
‫יש להם שם פלייסטיישן, טלפון, שולחן סנוקר…‬
‫לא מעניין אותי כל זה.‬
‫אני רוצה לראות שוב את הילדים.‬ ‫-אתה תראה.‬
‫מתי?‬ ‫-שם. יש להם דירות למשפחות.‬
‫מה?‬
‫הם יכולים לבוא לשלושה, ארבעה ימים,‬ ‫עם חצר, גריל.‬
‫זה כמו בית נופש.‬
‫לא יכולת לעשות זאת אפילו בפריז.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-במאה אחוז.‬
‫זה מעולה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫והכי חשוב, סנליס לא שם.‬
‫יש רק עברייני צווארון לבן. אוקיי?‬
‫בנקאים, פוליטיקאים…‬
‫רק דגים שמנים.‬
‫אני חושב שיהיו שם הזדמנויות עסקיות.‬
‫כן, בטח.‬
‫אני אומר לך.‬ ‫נירגע שם שלושה חודשים, ואז נשתחרר.‬
‫זה סוף הסיוט.‬
‫וקתרין שלי? חשבת עליה?‬
‫יכול להיות שכבר עצרו אותה.‬
‫אבא, היא אישה נחמדה.‬
‫אני חושב שיבינו בקלות שהיא לא מעורבת.‬
‫לא יקרה לה כלום.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה קורה?‬
‫יריות!‬
‫סוהר, מה קורה?‬ ‫-על הרצפה!‬
‫אנחנו נמות! פאק!‬ ‫-לא!‬
‫מה?‬
‫תפתחו את הפה בשביל עור התוף. הוא יתפוצץ!‬
‫מה? את הפה?‬
‫תפתחו את הפה!‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬