EN NETFLIX-SERIE
BASERAT PÅ ROMANEN JURASSIC PARK AV MICHAEL CRICHTON
Du blev verkligen bortskämd med bär, va?
Oroa dig inte. Hon kommer snart tillbaka.
Är du okej, Fadoula?
Allvarligt. Är du okej?
Jag hade glömt hur skönt det känns att springa.
Jag menar, springa på riktigt.
För skojs skull, inte för att nåt jagar oss.
Jag kan inte relatera, men jag är glad att du hade kul.
Mer än kul.
Det gav mig tid att tänka.
Jag ska göra det, Ben. Jag ska berätta för Sammy hur jag känner.
Ja! Jag är så glad för din skull. Hur? När?
Ingen aning. Jag bara…
Jag gör det när tiden är inne.
Varför inte nu?
Nu är det dags för kvällsmat, tjejer.
Du, Sammy?
Hej.
Det verkar som att Lilla Eatie måste träna på sitt bordsskick.
Vad menar du? Jag la den där med flit.
Du, Sammy…
Hallå, Brooklynn och Darius.
Tänk att se er här.
På mötesplatsen? Ja, vem kunde ana det?
Hej på er.
Gick det bra?
Japp. Jag lyckades sätta upp en drönare vid öns utkant.
Vi får en notis när Kon är tillbaka.
Snyggt.
Och vi såg till att alla dinosaurier fick nåt att äta,
så att de inte ger sig på varandra.
Vi gjorde det. Jag vill inte skryta.
Fast det vill jag, för det är fint och vi borde vara stolta.
Du har rätt.
Inte för att det är nån här som uppskattar det.
Dags att ändra på det.
Ni som ser det här, gör er redo att bli förbluffade av det här gänget.
av det här gänget.
Några av de mest otroliga människorna jag har träffat.
Spelar du in oss?
Ja. För nån måste få veta att vi överlevde Nublar.
Och att vi är här nu.
Och att vi skyddade dinosaurier från storviltjägare och…
En hemsk hybrid.
Två hemska hybrider.
Tekniskt sett tre hemska hybrider.
En galning som ville tvinga dinosaurier att slåss.
Vi fick till och med köttätare att leka snällt med växtätare.
Så vinka till kameran. Ni är grymma.
Vill du inte vara med i bild?
Nej. Det känns inte som jag längre.
Vi har alla förändrats sen vi kom hit.
Japp.
Om jag hade sagt att du skulle överleva i djungeln
och bli bästa vän med en ankylosaurus…
Jag skulle nog ha få en hjärtattack.
Ja. Och jag ville inte prata med nån. Ingen alls.
Förutom mig.
Jag fortsatte prata med dig och till slut var du tvungen att svara.
Medan Kenji aldrig slutade prata.
Jag har funderat.
Vi har förberett oss inför deras återkomst,
men varför väntar vi på att de ska agera först?
Det är vi som har övertaget.
Även om han vet att vi flydde
vet inte Daniel att Brooklynn stängde av drönarna och alla BRAD:s,
förutom den Sammy sprang in i.
Eller att vi flyttade dinosaurier till biomen i skogen.
Ja, han underskattar oss. Ett stort misstag.
Så du har en genial plan för att överraska honom?
Ja. Vi låser in dem här så fort de landar,
tar deras drönarplan, åker till fastlandet och hämtar hjälp.
Det är en bra plan.
Vi måste komma på hur vi ska låsa dörrarna.
Den kan funka.
Om den gör det så har vi låst in Kenji.
Vi har inget val.
Dessutom låste han in oss först. Det är väl bara rättvist.
Du har rätt. Vi måste göra det.
Jag kan få dem att stänga sig, men inte automatiskt.
Alternativ A, visa oss hur.
Alternativ B, kan vi inte kortsluta konsolen?
Sammy?
Du kunde inte se mig, va? Bra. Då kan inte mr Kon det heller.
Din lilla…
Sammy.
Hörni, om ni testar dörrarna, vore det bra med en liten förvarning.
Det var inte vi.
Vad händer?
Sammy.
Kan du öppna den?
Jag försöker, men hela systemet krånglar.
Tack.
Geotermisk energikärna. Kritiskt fel.
Är det jordbävningarna som orsakar felet?
Kärnan får sin kraft genom att borra i jorden.
Men om borren är nära en förkastning, kan det orsaka jordbävningar.
Toppen. Vet du hur vi kan fixa det?
Nej. Men vi måste göra nåt, för…
Geotermisk energikärna. Kritiskt fel.
Vi kan inte lyssna på det där för alltid.
Kom ihåg att BRAD-X:en är kvar där nere. Och även nothosaurusen.
Larmet gör det åtminstone svårare för dem att höra oss?
Å andra sidan.
Det gör det även svårare för oss att höra dem.
Håll ett öga på gången och vattnet.
-Du, Yaz? -Ja?
Känner du
den där lukten?
Jag hade glömt hur mycket det stinker här nere.
Visst luktar det värre än förut?
Jag vet inte, men…
Andas inte genom munnen, då känner du smaken.
Så äckligt.
Vi är nästan framme.
Vi är okej.
Titta.
Vad hände med den?
Den förlorade nog en kamp mot nothosaurusen.
Borren var inte rät. Hela kärnan överhettas.
Det är gasen. Gå inte nära den.
Det är en biprodukt av energikärnan.
Den kan vara giftig. Ännu värre är att kärnan överhettas.
Om trycket ökar kan allt explodera.
Så hela ön förstörs?
Ön skulle inte finnas kvar. Inte vi heller.
Om jag kan hitta ett sätt att andas där inne kan jag fixa det från konsolen.
Okej. För att stoppa gasen måste vi tejpa igen röret.
Det finns nog några på sjukan.
Men vi kan inte bara lämna nothosaurusen att dö. Eller hur?
Se på oss.
Vi diskuterade inte ens om vi skulle rädda en dinosaurie som försökte äta oss.
Ja. Vad är det för fel på oss?
Det håller inte för evigt, men det kan stoppa gasläckan.
Du behöver förstärkning.
Kan ni ta henne till biomen i träsket?
Ja. Men varför inte skogen?
Hon är van vid tunnlarna,
och är nog inte tillräckligt social för det än.
Ni då? Om gasen gjorde så här med en nothosaurus…
Det här kanske hjälper. Fanns det fler?
Ja. Var försiktig.
-När är vi inte det? -Ni också.
Oroa dig inte. Vi fixar det här. Den dynamiska trion.
Det är ingen grej, men det borde det vara.
Jag fixar läckan, du kyler ner kärnan. Redo?
Var 30:e sekund lämnar vi gasen och möts här, för säkerhets skull.
Så fort vi hör det här.
Jag fick slut på luft. Men jag tror…
Brooklynn?
Nej.
-Du, Sammy? -Ja?
Jag vet inte hur du kommer att känna,
och om du inte känner likadant så är det okej.
Men jag har försökt säga nåt.
Jag väntar på det perfekta ögonblicket, men det finns inga perfekta ögonblick.
Även om jag fortfarande luktar tunnel
och du ser ut att ha nothosaurusdregel i håret
och Ben står där…
Jag kan inte vänta längre med att berätta hur jag känner.
-Det måste ske nu. -Vad måste ske nu?
Sammy, jag gillar dig jättemycket.
Jättemycket. Mycket. Och…
Se upp.
Ben.
Se upp.
Yaz.
Vänta.
-Ben. -Okej.
Spring.
Brooklynn!
Brooklynn.
Brooklynn. Vakna. Kom igen.
Vad hände?
-Är du okej? -Mitt huvud.
Du drog ut mig. Du räddade dagen än en gång.
Ja. Den spelar fortfarande in. Jag filmade din hjälteinsats.
Jag känner mig inte som en hjälte.
Vad är det? Du kan prata med mig, okej?
Jag känner mig som en idiot som ska fånga sin före detta vän
så fort han sätter sin fot på ön.
-Jag är inte bättre än han. -Det är inte samma sak.
Inte? Hurså?
Tro mig, det var Kenji som gjorde fel. Inte du.
Tänk om jag håller på att förändras? Alla "liv och död"-situationer,
valen mellan det dåliga och det ännu värre,
det förvandlar mig till nån jag inte känner.
Nån jag kanske inte gillar.
Vet du varför vi ser upp till dig?
För att ditt ljus skiner klart, Darius Bowman.
Inga dåliga val kan släcka det.
Jag följer dig vart du än går.
Är du säker på det?
Japp. Kom igen nu. De andra väntar nog på oss.
Vi klarade det.
Nu vill jag bara ha en sval dusch.
Men först, Yaz, du försökte säga nåt förut.
-Va? -Tidigare.
I hissen, innan nothosaurusen blev helt galen.
Det verkade superviktigt.
Det var det.
Sanningen är att jag har fallit för dig, Sammy.
Hårt.
Jättehårt.
Jag vet. Jag hörde dig tidigare.
Jag ville bara höra dig säga det igen,
för jag har velat höra det
hur länge som helst.
-Åh, ja. -Ja, vadå?
Inget, vi kanske borde gå.
-Ja. -Ja.
Ni är äntligen ett par.
Jag försökte lämna er ifred, men de här två är nyfikna.
Och du sa att inga ögonblick är perfekta.
Jag hade ingen aning.
Hörni, det är drönaren. De är här.
Vad är det där?
Det är inte drönarplanet i alla fall. Är det nån som kan köra båt?
-Det var Kenjis grej. -Titta.
MANTAH BIO
De är inte ensamma.
De är verkligen inte ensamma.
-Är det där Toro? -Ja.
Och Kenji kontrollerar honom.
Jag kan inte tro det. Vad gör vi nu?
Vi stoppar dem. Det har inte förändrats.
Var är Ben?
Undertexter: Emelie Nilsson