Acesta este scenariul. Varianta finală.
Downloaded from YTS.MX
Am pus acolo adevărurile pe care mi le-ați spus dv
și ceilalți supraviețuitori.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dar mă întreb, la ce bun?
E nevoie de asta. Și am mare nevoie să-l citiți.
- Și cum se va numi acest film? - Între Chin și Amin.
Între Chin și Amin?
Gata!
Ne-au venit prospăturile! Ia uite-i!
Ăștia toți sunt studenți la Drept!
Lasă că vă îndreptăm noi aicea, bă! Grijania mamii voastre!
O să vă iasă dreptul, drept pe bot! Mișcă, mă!
Nesimțiți, nimicuri! Hai să-i luăm și pe ceilalți!
Ce-i, măi frate, cu tine?
Da’ curat mai ești, frate, ca lacrima!
De-ar ști bunicul ce-ai facut în barcă cu Lia...
Da’ se poate, Sfinția Ta?
Înainte de căsătorie?
Da, mă, știu, ai dreptate!
Dar a fost ceva mai puternic decât mine.
Ca și cum clipele alea ar fi fost ultimele mele clipe cu Lia.
Știu că poate ți se pare stupid ce spun, dar așa a fost, așa am simțit!
Oricum, credința mea nu se măsoară în asta.
Treaba noastră e să-i facem să mărturisească... tot ce vrem noi.
Ați înțeles?
N-o să fie probleme.
Metoda asta am învățat-o de la tovarășii sovietici.
E imbatabilă.
Atunci o să folosim zece deținuți care să inițieze reeducarea.
Clar?
Îi avem, da?
Bineînțeles. Instruiți, pregătiți să-și facă datoria față de patrie.
Le-ai zis că, dacă-și fac bine datoria,
o să fie liberi?
Le-am zis.
Nu uitați, e obligatoriu să se dezică de credință.
Dacă nu le stârpim credința, reeducarea e imposibilă.
- Tovarăși, de acord? - Da!
Cred că putem începe experimentul.
- Dacă-mi permiteți... - Te rog.
E ca și început!
Dar urmând pilda bolșevicilor,
învățând de la tovarășul nostru Stalin, din operele lui geniale,
comuniștii, sub conducerea tovarășului Gheorghe Gheorghiu Dej,
prefac închisorile în cea mai înaltă școală politică,
cea mai înalta școală comunistă.
Aproape am prins-o!
Bravo, Ianis!
La mulți ani, Tase!
Voi ați înnebunit? Ziua mea este peste trei săptămâni!
Știm asta, dar mai știm că ții mereu postul Paștelui
și nu ne lași să te sărbătorim.
Te închizi în hambar, cânți, compui și faci foamea.
- Hai, pune-ți o dorință! - Sora mea blândă și frumoasă!
Hai să suflăm amândoi! Vrei?
Mulți ani trăiască
La mulți ani!
Cine să trăiască
La mulți ani!
Tase să trăiască...
Bună ziua!
Chefuiți...
Beți, mâncați, ce vă pasă?
Avem un mandat de arestare la această adresă
pe numele a două persoane.
- Ia zi, măi Ioane, care-s! - Tase și Iancu Caraman!
Tase și Iancu Caraman! Bă, care mama dracu’ e, bă?
- Eu. - Tu, bă?
- Eu! - Umflă-l, Ioane!
- Dar de ce? - Hai, mă! Sunteți arestați!
N-auzi, mă?
Hai, mă! Mișcă, mă, că n-am toată ziua!
Mișcă, mă, că n-am timp! Mișcă, mă!
Intră, mă!
Pornește, mă, mașina asta!
Fir-ați ai dracu’ de burghezi!
De ce crezi că ne-au luat?
Cred că știu eu de ce ne-au luat!
Dar nu știu unde ne duc!
Te-ai găsit tu să compui „Oda lui Dumnezeu”,
în loc de oda partidului.
Cum să ne aresteze, mă, pentru așa ceva? E ridicol!
Ai stat trei ani la Viena și încă n-ai înțeles unde te-ai întors.
Aici te arestează și dacă dai o bășină anticomunistă.
Ce poate fi anticomunist într-o piesa muzicală fără versuri?
Totul! Religia e cel mai mare dușman al comunismului.
Atunci pe tine de ce te-au luat?
Pentru că sunt fratele unuia care compune ode lui Dumnezeu!
Și pentru că amândoi suntem fii de popă.
Urcă, mă, în mașină, fir-ați ai dracu’ de pletoși!
Urcă, mă!
Urcă, mă, în mașină!
Urcă, mă, în mașină, mă!
Mișlcă, mă, de aici! Mișcă de aici!
Ne-au venit prospăturile!
- Numai amestecături? - Mișcă, mă, mișcă!
Grijania mamii voastre!
Ce artă o să-nvățați aici!
Mișcă, mă, mai repede!
Stângu’, stângu’, stâng, drept, stângu’!
Stângu’! Mișcă, mă, mai repede, ce te oprești?
Lasă că vă învățăm noi militărie aici!
Mihai Inge.
Hrista Zaruha.
Stavros Bațu.
Ștefan Mariș.
Nicolae Caracota.
Nicolae Caracota!
Matei. Matei Ignat.
Iancu Caraman.
Cum te cheamă?
Tase Caraman.
Ocupația?
Compozitor.
Compozitor?!
Aș fi jurat că ești popă.
Da’ nu ești popă, nu?
Nu.
Vă rog să mă iertați, tovarășe comandant!
N-am văzut-o.
Atunci o să-ți fie mai ușor.
Fă și tu ca el!
Am zis să faci și tu ca el.
Niciodată!
Hai, putorilor, la dezbrăcat!
- Haide, mă, n-auzi? - Hai!
Hai, Caramane!
Intră!
Haide! Hai!
- Dezbrăcați-vă! - Ești gata, dă-i drumu’ de-aici!
Pletosule, tu urmezi! Tu!
Sunteți tunși, treceți acolo!
Hai, mă, na, te-ai așezat? Așază-te, mă, aicea!
Aicea le găsiți când o să ieșiți!
Dac-o să mai ieșiti.
Futu-vă muma-n cur de găinari!
Mișcă-te, mă, mai repede!
Ia!
Hai, ajunge! Treci acolo!
Fir-ați ai dracu’ să fiți!
Hai, scursurilor, la dreapta, înainte marș!
Hai, fir-ați ale dracu’ de putori!
Mergi mai repede, mă, n-auzi?
Ați văzut...
ce frumos v-am primit?
Cu mângâieri și ceva cadouri.
Puține! Da’ o să primiți și mai multe!
Ăsta a fost botezu’.
Ce-i, mă, tremuri?
O să-ți treacă!
O, ce plăcere, domnu’ compozitor de muzică!
Ați venit să vă ridicați personal noul costum de concert?
V-ați și tuns!
Gratis!
Pe banii poporului.
Simt că o să ne împrietenim. Avem foarte multe în comun.
Nu poți tu să crezi cât de multe avem...
Da...
Vrem să știm când va fi procesul!
Când vom fi duși la tribunal?
De ce am fost arestați?
Gardian!
Ia-l pe ăsta și explică-i cum stă treaba.
- Suntem nevinovați! - Hai, mă!
Futu-ți morții mă-tii!
Dacă sunteți aici, înseamnă că sunteți vinovați.
Să nu vă puneți speranța în procese și în tribunale.
Aici tribunalul suntem noi.
Adică eu.
Afară!
Afară, mă!
Hai să-i punem ceva sub cap!
Tase, trebuie să-l bandajăm cumva!
Ce ți-au făcut, mă, Mihai?
Vă ia dracu’ dacă-l ajutați careva!
Când îmi era mai greu, mă gândeam la Lia,
la ochii ei senini, la pielea ei albă, perfectă.
Lia.
Lia mea.
Orice poveste începe undeva.
A mea începea undeva, lângă mare.
Mulțumesc!
Știu, nu e nevoie să-mi spui! Sunt irezistibil!
De fapt, mă uitam la câmpul ăsta cu flori!
Nu-mi pot lua ochii de la el!
Nici eu de la tine!
Noroc că eu nu eram în mișcare.
Am crescut în locurile astea,
și totuși, de fiecare dată când trec, mi se taie respirația.
Bunicul spune că e raiul pe pământ!
Are dreptate.
Și mai spune că totul are un rost.
Poate și întâlnirea noastră.
Deja mă simt mai inspirat.
Ești muza mea!
Da, muza care cade de pe bicicletă!
Sigur și asta are un rost.
Poate că altfel nu te-ai fi oprit.
Și îmi doream să vorbesc cu tine.
Nu te-am văzut deloc de când m-am întors de la Viena.
Tana mi-a spus că lucrezi deja ca profesoară la școala noastră.
Da, întotdeauna mi-am dorit să fac asta.
Dar tu? Cât mai stai pe-aici?
Nu mai plec. M-am întors de tot.
Mi-am amenajat puțin hambarul și compun acolo.
Aud marea, văd stelele...
Ce poate fi mai frumos?
Nu treci pe la mine?
Îți promit că-ți cânt ceva frumos.
Nu știu.
Mă mai gândesc.
Haide, mă!
Ia loc!
Hai, îndrăznește!
Aici scrie...
că ai primit o bursă la Viena și că ești compozitor.
Și că...
știe să cânte la un instrument numit contra...
bas.
Contra...
Minunat.
Dar suspect.
De ce te-ai întors?
Să faci ce?
Să compui muzică?
Pentru cine?
Pentru boi?
Sau te-a instruit școala capitalistă
să te ridici împotriva puterii populare a partidului?
Nu-i nevoie să-mi răspunzi. Vom afla.
Zi ceva la el.
Eu am un mare respect pentru muzică, artă și artiști.
Nu mă crezi?
Ți-am spus că avem multe în comun.
Hai, cântă!
Nu pot!
Dacă nu-mi cânți,
frati-tu Iancu o să ducă o viață mai grea p-aici.
Înțelegi ce vreau să spun, că nu ești prost
că ai făcut școala la Viena.
Hai, cântă!
Hai, că nu-s pretențios!
Credeți c-o să scăpam de aici?
Mă rog pentru asta.
Vin vremuri grele.
Rugați-vă să nu ne pierdem sufletele în încercările care vor veni.
Are grijă Dumnezeu de noi!
Să sperăm!
Da, moare de grija noastră!
Nu mai vorbi așa!
Nu ești păgân!
Mai contează?
O să ne putrezească oasele aici.
La mulți ani, Tase!
Nici că se putea o împrejurare mai frumoasă să te sărbătorim!
Mulți ani trăiască...
Ce mă, nu știați, e ziua lui!
La mulți ani!
Mulți ani trăiască
La mulți ani!
Mulți ani trăiască
La mulți...
Lasă, mă, gălăgia acolo!
Fir-ați ai dracu’ să fiți!
Hai, bă, Vasile, deschide, că-i greu!
Hai să mergem pe plajă!
Dacă ne prinde tata, ne omoară!
Știi cum e el.
Lia, nu fi copil!
Simt că dacă nu facem dragoste acum,
poate că n-o să mai apucăm să facem niciodată.
Te iubesc atât de mult!
Nu e nevoie să spui lucruri atât de sumbre.
Sunt a ta!
Sunt a ta pentru totdeauna.
Chiar din clipa asta.
Trebuie doar să mă prinzi!
Abia aștept să rămânem singuri, la noi.
Doamne, ce bine sună asta. La noi.
Mâine e Crăciunul. Haideți să nu ne pierdem nădejdea!
Cerul și pământul
În cântec răsună
Îngeri și oameni
Cântă împreună
Hristos se naște
Domnul coboară
Îngerii cântă
Magii Îl adoră
Hristos se naște
Domnul coboară
Îngerii cântă
Magii Îl adoră.
În sufletele noastre reînviase speranța.
De Crăciun, Dumnezeu parcă ne salvase și pe noi.
Însă minunea nu a durat mult.
Deținuți, eu sunt domnu’ Jurganu.
Am ajuns aici
pentru că Partidul Comunist
și instituțiile sale, care ar fi putut să ne condamne la moarte,
ne oferă cu generozitate șansa să înțelegem
ce reprezintă cea mai progresistă ideologie a lumii.
Cu toții vrem să se deschidă porțile cât mai repede, să ajungem în libertate.
Dar merităm noi asta?
Toți am greșit, de vreme ce suntem aici.
Depinde de noi dacă șederea asta va fi lungă și grea...
sau nu.
Da’ nu cu rugăciuni și alte tâmpenii mistice.
O să ziceți că fiecare are dreptul să ia o decizie,
dar eu vă spun că toți cei care nu vor să înțeleagă,
o să plătească.
Bă, nu mai mișcă nimeni!
Futu-vă-n gură să vă fut de bandiți!
Nu vă lăsați, fraților!
Așa, mă!
Dă, mă, în bandiții ăștia!
Mama voastră de bandiți!
Mă, bandiților,
ce credeați voi, mă?
Că vă faceți de cap, cu noi aici de față?
Ați vrut colinde de Crăciun?
Păi v-am colindat, mă!
Unde ești mă, ăla, care te dădeai mare?
Vino, mă, încoace! Vino-ncoace!
Ei, acu’ vă facem noi un colind adevărat.
Șefu’, „Sorcova vesela”?
Nu sorcova.
Viflaim! La fiecare!
Lia! Sunt aici!
Viflaim ați vrut, Viflaim vă dăm!
Vă-nșelați, mă!
Tre’ să vă lepădați de tot ce-a însemnat trecutul vostru.
În primul rând,
să recunoașteți în sinea voastră,
și în al doilea rând aici, în fața tuturor.
Și în scris!
Da, mă! Și în scris! În cameră.
Nimeni n-o să creadă că am luat-o pe același drum cu clasa muncitoare,
dacă nu dovediți că sunteți sinceri.
Și trebuie să-i demascați pe toți,
pe toți cei care v-au asmuțit împotriva marelui popor sovietic.
În noaptea aceea,
am fost întinși rând pe rând pe masa morții și torturați.
Încercam din răsputeri să găsesc un sens.
Nu înțelegeam cum se transformaseră acei tineri
în niște brute.
Fuseseră cândva, studenți plini de visuri, ca și noi.
Cel mai tare mă durea ura cu care loveau.
Aveau, la fel ca noi,
familii care sufereau pentru ei,
fără să-și poată imagina vreodată teribila lor transformare.
Cum îi vor privi în ochi când vor ieși?
Iar gardieni care îngăduiau grozăvia asta,
ce le spuneau copiilor lor când se întorceau acasă?
A venit și rândul meu.
Senzația de sufocare era tot mai puternică.
Celula se învârtea cu mine.
Ca de fiecare dată, gândul la Lia era salvator.
La ce te gândești?
Aș vrea să-mi spui, totuși.
Mă gândesc că am dus o viață lină până acum.
Am crescut într-o familie fericită, cu oameni buni,
am ajuns profesoară, așa cum mi-am dorit,
iar apoi te-am cunoscut pe tine.
Dar cu toții știm că nu există viață fără suferință.
Și mă gândesc doar, care va fi suferința mea.
Gata, băieți! Acum e rândul nostru!
Ține asta!
Scrie aici pe pereți că ești dușmanul partidului,
că-ți renegi familia și pe Dumnezeu și cu asta gata.
Îți mai aduc o cruce, o scuipi și ești liber.
Nu!
Toți ăștia de pe pereți
au zis la început ca tine, „nu”, și până la urmă tot au cedat.
Ce se înțelege din asta?
Că Dumnezeu ăsta al vostru nu prea există.
Bagă-ți mințile-n cap, ce dracu’?
Treci pe scaun!
Gardian!
Ordonați!
- Adu contrabasul! - Am înțeles!
Avem metode! Până la urmă tot o să cedezi.
Ia, mă, artistule!
Avem noi multe în comun,
dar nu putem fi prieteni.
Pentru ca tu îl iubești pe ăsta, pe Dumnezeu,
și ești, deci, dușmanul partidului.
Hai, cântă, gândește-te, da’ n-o lungi.
Așa rău a fost? Și eu care credeam că o să-ți placă.
E minunată!
Asta pentru că am compus-o cu gândul la tine.
Știi cum o să se numească această primă parte?
Odă Liei.
Ești magic!
Muzica ta și contrabasul ăsta...
au ceva magic în ele.
Mi-aș dori să opresc timpul în loc.
Să fim mereu așa, liberi și fericiți.
Cel mai liber om e acela care locuiește în inima cuiva.
Și tu locuiești în inima mea.
Gata, jigodiilor, treceți la baie!
Domnul Ciumău vă vrea curați,
nu să duhniți a căcat!
Băieții-s cam înfrigurați. Hai să-i încălzim un pic!
Gata! Ajunge! Să ajungă apa și la ceilalți!
Falcă, înapoi cu ei în celulă!
Nu le da la cap că mâine au sentință la tribunal. Mișcă, mă!
Următorul!
Tase Caraman!
Inculpat Tase Caraman,
Tribunalul București te condamnă
pentru activitate anticomunistă subversivă,
deghizată sub masca misticismului.
- Ce activitate mai exact? - Ai compus „Odă lui Dumnezeu”!
Acesta nu este un motiv sa fiu trimis în judecată!
Cer să fiu eliberat imediat! Sunt nevinovat!
Ești condamnat la 25 de ani închisoare.
Ieși!
Acesta nu este un motiv...
Ieși!
Următorul!
Vă e sete, mă? La adăpat, animalelor!
Hai, mă!
Ce, mă, ți-e sete?
Ia zi-o, mă, pe aia care-mi place mie!
Să știi că-i adevărat ce ne tot repetă batrânul.
Sângele apă nu se face.
Nu se știe niciodată.
Ba se știe.
Și încă foarte bine.
Și-apoi am cunoscut-o pe Lia.
Lia e raiul tău!
Știu că nicăieri nu mi-ar fi mai bine ca aici.
Tu ce-ai de gând?
Să trăiesc nefericit, la 3000 de kilometri de aici,
la o casă departe de mare și evident, neînsurat.
Bune planuri de viitor, ce să zic!
Hai, acum serios!
Păi, la anul o să termin facultatea și o să rămân medic rezident.
Da’ vreau neapărat să meargă și Tana la facultate.
A renunțat deja la toate visurile ei ca să plecăm noi.
Acum pot să am eu grijă de bunicul.
Dar lasă c-o s-o convingem. O să ne-ajute și Lia.
Și bunul Dumnezeu.
Ticălosule!
A Tatălui, a Fiului și-a Sfântului Duh.
Amin!
E sâmbăta Paștelui.
Părinte, mă rog și simt că rugăciunea nu-mi este ascultată.
Uită-te la Matei.
E din ce în ce mai rău. Nu cred să mai prindă dimineața.
Simt că Dumnezeu ne-a părăsit cu totul, părinte.
Cu totul.
Dumnezeu e cu noi!
Iartă-mă, Doamne, că m-am îndoit de bunătatea Ta.
Iartă-mă, Doamne și salvează-ne sufletele!
- Hristos a Înviat! - Adevărat a Înviat!
Adevărat a Înviat!
Fraților, de azi înainte nu mă mai tem de nimic.
Pot să-mi ia orice, dar nu-mi pot lua sufletul.
De azi înainte reîncep să compun.
Am o lucrare neterminată.
„Oda lui Dumnezeu”.
Și cum o s-o scrii?
Cum îți scrii tu poeziile, direct aici!
Când o să ies, nu-mi rămân de făcut decât mâzgălelile pe partitură.
Băieți,
am ceva pentru voi.
Părinte Stavros,
folosește-o pentru împărtășanie.
Hristos a Înviat!
Adevărat a Înviat!
Dumnezeu să-l odihnească!
Să-mi ții două cuie, auzi?
Deșteptarea! Am venit cu Învierea!
Ia vino-ncoace!
Dezbracă-te!
Hai, mai repede!
Hai, mă!
Și pantalonii!
Cine e el?
El e Iisus, mă!
Și ce-o să faceți voi?
Păi vă spun eu!
O să vă închinați lui!
Cum? Vă puneți în genunchi în fața lui și spuneți: Iartă-mă Doamne!
Hai, mă, ce mai așteptați?
Nimeni? Nimeni, Falcă?
- Bă, vă mai dau o șansă. - Ia adu-l pe popa încoa’!
Deci zice ăsta cele zece porunci
și unul din voi le zice invers.
Hai, care se oferă?
Hai, mă!
Ia bagă-l, mă!
Eu! Le zic eu!
Iancule, nu!
Zici tu? Ia zi, popă!
De alea bune, știi? Zi o poruncă!
Eu sunt Domnul Dumnezeul tău!
Să nu ai alți dumnezei în afară de mine!
Eu nu sunt Domnul Dumnezeul tău!
Să ai alți dumnezei în afară de mine!
Să nu ucizi!
Să ucizi!
Mai tare!
Să nu ridici mărturie mincinoasă împotriva aproapelui tău!
Să ridici mărturie mincinoasă împotriva aproapelui tău!
Iartă-mă Doamne, iartă-mă!
Ați văzut, mă, unul din voi nu rezistă!
Religie?
Păi religia a stat mereu, mă, în calea progresului!
Da’ unii din voi,
bag de seamă că nu meritați reeducarea.
Ei, acum vă închinați lui?
Nu?
Păi vă fac eu să vă închinați, mă!
Vino aicea!
Bagă-ți picioru-n găleată!
Mișcă!
Să-nceapă procesiunea!
Afară toata lumea!
Hai, Iisus!
Aduceți crucea!
Frânghiile! Legați-i pe ăștia!
Mă, da’ tu ești cam mic, mă, de Iisus!
Care-l iubești, mă, pe Iisus, să cari crucea-n locul lui?
Eu!
Tu, mă?
Atunci o cari singur!
Dezbracă-te!
Hai, sus la Golgotă!
Mișcă, mă!
Mișcă-te, mă, mai repede! Mișcă, mă!
Urcă, mă!
Uite-l și pe Iisus!
Ce vreți, mă? Să schimbați regimu-n țara asta, mă?
Mișcă-te, mă, când îți spun!
Ridică-te, mă!
Legați-l!
Nu-i bine așa! Nu-i bine, că în Biblie erau trei.
Uite, îl avem pe Iisus aici.
Ne mai trebuie un bandit.
Uite, ăla!
Hai, legați-i.
Leapădă-te de Hristos!
Niciodată!
Te lepezi de Hristos?
Leapădă-te de Hristos!
Nu?
Ați vrut Înviere?
Păi să fie și răstignire!
Iartă-i, Doamne, că nu știu ce fac!
Leapădă-te de Hristos!
Nu!
- Leapădă-te, mă, de Hristos! - Niciodată!
Hai sa vedem dacă învie în trei zile!
Știți ce-aveți de făcut!
Doamne, sunt fericit că mor în ziua asta sfântă!
Ce-ai zis, mă?
- Ai făcut treabă bună! - Știu!
Ai grijă de Tase Caraman să rămână în viață!
Trebuie să semneze.
Am eu grijă, da’ dacă nu se înmoaie, îl termin.
Asta eu hotărăsc, nu tu!
Da.
Am înțeles!
Te iubesc, Lia!
Te iubesc așa cum nu speram să iubesc vreodată.
Vrei să fii soția mea?
A murit ca Domnul nostru Iisus Hristos.
A scăpat de chin!
Intră!
Și tu, marș la locul tău, criminalule!
Unde mă mai duceți? Unde dracu’ mă duceți?
Lasă că vezi tu!
Și la voi în celulă vă bat Jurcanu și Falcă?
Și încă cum!
Pe unul chiar l-au omorât!
Răul, odată pornit,
nu mai poate fi oprit până nu se mistuie singur.
Nicio poezie nu poate cuprinde ororile astea.
Ce oameni, bă? Brute!
Niște draci!
Am umplut peretele ăla de minciuni,
da’ s-au prins!
Vorbește mai încet, să nu te audă!
Iar se năpustesc nenorociții asupra noastră!
Tase, vreau să-ți spun ceva!
Iancu e chiar în celula de lângă noi.
Ce? De unde știi? E bine?
I-am auzit pe gardieni vorbind. Cred că e bine.
A început să bată și el oameni.
Nu cred!
Așa am auzit.
Trebuie neapărat să vorbesc cu el!
Băi, Tase...
Pot să te ajut eu.
Am tot scobit în peretele ăsta în ultimul timp,
numai ca să-mi țin mintea ocupată.
Aproape mi-a reușit.
Dacă străpunge pe partea cealaltă, ați putea să vă auziți.
Cât îți mai ia?
Nu mai mult de câteva zile!
O să lucrez la noapte.
Ai grijă să nu te prindă!
Ascunde sârma!
Ia, mă!
Ora mesei!
Domnu’ Caraman nu mănâncă?
Păi ce facem, Falcă?
O să scrii în pizda mă-tii, o să scrii!
Facem progrese, domnu’ compozitoru’ meu preferat.
Știi cine-i ăsta?
Stalin!
Tovarășu’ Stalin.
Tătucu.
Ce ne facem, tovarășu’ Stalin,
că nu mai avem pereți destui pentru câte au bandiții de declarat.
Stai liniștit, uite, ție ți-am păstrat un colțisor aici.
Scrii doar atât: „Mă lepad de credință și de Dumnezeu.”
E un nimic față de ce-au scris ăștia pe-aici.
Hai, scrie!
Știți foarte bine că n-o să fac asta!
O să te ia dracul cu principiile și cu credința ta.
O să te duci cu ele în mormânt.
Bă, tu nu înțelegi unde ești aici?
Ești în iad, bă, și niciun Dumnezeu de-al tău n-o să te scoată de aici!
Pe niciunul din voi! Aici eu sunt Dumnezeu!
Ești prost!
Am zis că ești deștept, dar ești prost! Un prost!
Vrei să-ți arăt cine-i băiat deștept?
Citește!
„Mă numesc Iancu Caraman și mă declar reeducat.”
„Recunosc că am conspirat împotriva partidului.”
„Declar că fratele meu, Tase Caraman,
a desfășurat activități anticomuniste
și m-a îndemnat și pe mine să fac asta.”
„Am fost îndobitocit de educația creștină
și declar că nu există Dumnezeu.”
Semnat, cine semnează?
- Iancu Caraman. - Iancu Caraman.
Și-a mai declarat, uite.
„Declar că sora mea este o curvă cu care m-am culcat în nenumărate rânduri.”
„Declar că tata a săvârșit ritualuri satanice în biserică.”
„Declar că bunicul care m-a crescut, e mai depravat decât ultimul animal.”
„Cred în Partidul Comunist și declar că nu există Dumnezeu.”
Iancu Caraman. Fratele tau.
Boule!
Ai văzut, cine-i băiat deștept?
Nu vă cred!
Fratele meu, Iancu...
n-ar fi scris asta!
N-ar fi scris?
Uite c-a scris!
Te dai deștept!
’Tu-ți gâții mă-tii de compozitor bandit!
Tu nu-l cunoști bine pe frati-tu
și zici că-l cunoști pe Dumnezeu, boule?
Nu vă cred, Iancu n-ar fi scris asta!
- N-ar fi scris? - Nu!
A scris! Și-o să mai scrie!
Gardian!
Ordonați!
- Adu-l aici pe Ioan Buftea! - Am înțeles, să trăiți!
De ce mă faci, mă, să te bat?
De ce scoți, mă, diavolul din mine? Nu ți-e rușine?
Mi se rupe inima când văd cât ești de prost!
Gata, șefu’. L-am adus!
- Ia zi, mă, cine te-a bătut? - Iancu.
Zi mai tare că-ți fut morții mă-tii! Cine te-a batut?
Iancu Caraman!
Ia-l de aici!
Mișcă, mă, de-aici! Mișcă-te, mă, n-auzi?
Să știi că am reușit! Am reușit să ajung pe parea cealaltă.
La noapte poți să încerci să vorbești cu Iancu.
Dumnezeu să te aibă în pază, Nicolae!
Iancule!
Tase!
Am aflat că te declari reeducat.
E o minciună, nu?
E o minciună, ca să mă facă să cedez?
N-ai bătut pe nimeni, nu?
Nu.
Ba ai s-o faci, că ești de-al nostru, n-ai încotro.
Fac orice, da’ nu asta!
Ba ai s-o faci!
Sau vrei să-i facem lui frati-tu ce i-am făcut lui Ștefan?
Dacă ar fi să aleagă,
Tase ar prefera să moară răstignit.
Da’ tu nu vrei asta, nu?
Hai, mă!
Iancule!
Bravo, mă!
Bine, Iancule!
Iancu Caraman!
Cine ți-a făcut asta, Tase?
Ciumău?
Iancu.
De ce? De ce tu?
Tu, care știi că sângele apă nu se face?
Taci, Tase, taci! Dacă vin ăștia, te omoară.
Să mă omoare!
Vreau să mor, părinte.
Mai bine mor, decât să omor pe alții.
Vreau să scap din iadul ăsta.
Tu trebuie să trăiești, Tase, trebuie să trăiești!
Iar din iadul ăsta, doar cu credință scăpăm.
Doar cu credință.
Să nu uiți asta.
Acolo trebuie să fie!
Cred că bețivul a avut dreptate.
Pare a fi o închisoare.
Să ne grăbim! Se face întuneric!
Hai s-o luam pe aici!
Eu merg mai aproape, să văd ce fac. Tu rămâi aici!
Nu, tu stai aici, mă duc eu.
Ai grijă, te rog!
Cântă-mi!
Nu mai cânt pentru tine niciodată, după tot ce i-ai făcut fratelui meu!
A fost decizia lui să se alăture cauzei noastre.
Nu te cred.
L-ai fortat!
I-ai distrus toate valorile!
L-ai transformat într-o fiară!
Nu-i adevărat!
Fiara era-n el.
Eu n-am făcut decât s-o eliberez, să-i dau de lucru.
E bun! E dat dracu’, n-are niciun Dumnezeu.
Toți care intră pe mâna lui, semnează.
Are...
ca să zic așa...
har.
Tot de ăsta ai și tu, dar pentru cântat. Hai, cântă!
Dacă nu cânți pentru mine, n-ai să mai cânți pentru nimeni niciodată.
Gardian!
Dă-mi și mie o mână de ajutor!
Fir-ați ai dracu’ de țânțari încăpățânați! Ia-l de-aici!
Grijania mă-tii!
Fir-ai al dracu’ cu vioara ta cu tot!
Stai!
Nu mai rezist, părinte!
Nu mai am speranță.
Îmi vine să mă lepăd de tot și de toate.
Lasă, mă, gălăgia acolo!
Fir-ați ai dracu’ să fiți!
Fraților! Moare omul!
Gardian!
Nu mișcă nimeni!
Rămâneți în poziții fixe,
că vă ia mama dracului, bandiților!
Ce-a pățit ăsta, mă?
Am o treabă pentru tine.
Popa ăla de stă în celula cu frati-tu, cum dracu-l cheamă?
Stavros.
Da, uite, Stavros!
Are o influență cam proastă.
Contez pe tine. Știi ce-ai de făcut!
Am înțeles. Îi dau o lecție.
Bravo!
Dar mai înainte am să dau ordin să-ți dea ceva bun de mâncare.
Gardian!
Știu să-mi răsplătesc oamenii.
Da, să trăiți!
Îl duci în celula șase și-i dai mâncarea mea.
Mulțumesc!
Și-o cană mare de apă.
Mănânci, te duci, îți faci treaba și te prezinți la raport.
Nu te grăbi!
Fă-ți treaba ca lumea.
Stau aici până seara târziu.
Să-nțeleg că popa e-n drum spre rai.
Aproape!
Dacă raiul există...
Bravo!
Tovarășe comandant!
- Ce e, mă? - Un deținut a încercat să se sinucidă.
Vă ia mama dracu’!
Aici se moare numai când vreau eu!
Rămâi aici! Am o treabă pentru tine.
Tana!
Sora mea!
Nu m-atinge!
Să nu m-atingi!
În ce fel de monstru te-ai transformat?
Ce cauți aici?
Cum ai ajuns aici?
Cum e posibil? Tu, fratele meu, ai devenit o brută!
- Tana! - Nu m-atinge!
L-ai bătut și pe Tase?
Spune!
L-ai bătut?
Tana, nu înțelegi.
Aici e iadul.
Da, e iadul, plin de diavoli ca tine!
Ți-ai bătut fratele!
Ai uitat că sângele apă nu se face!
Aici sângele se face ce vor ei.
Ciumău te omoară dacă te găsește aici!
Ciumău nu omoară.
Pune o bestie ca tine să omoare!
Nu te preface că-ți pasă!
Ești o bestie!
Ți-ai bătut fratele!
Ai nenorocit oameni!
N-am făcut decât să supraviețuiesc.
L-am bătut pe Tase.
Dar l-am bătut ca să-l salvez.
Cum?
Cum ai putut?
Are un copil,
o fetiță,
care are nevoie de tată.
O s-o poți privi vreodată pe Lia în ochi?
O să poți să-i spui ce-ai făcut?
Înduioșător! Îmi dau lacrimile.
Ești un criminal!
Nu mi-e frică de tine!
Voi, machedonii, aveți obrăznicia în sânge.
Și obraznici
și ingenioși.
Gardian!
Ordonați!
Du-o în celula 11. Am s-o interoghez.
Am înțeles!
Lăsați-mă pe mine să mă ocup de ea!
Contez pe tine!
Iancule,
să nu te îneci ca țiganul la mal!
Rezolvi asta și ești liber.
Am înțeles!
Tase!
Iancu?
Tase, ai un copil!
Ce?
Ai o fetiță.
Și Lia e bine...
Trebuie să te-ntorci!
Trebuie să reziști!
De unde știi? Cine ți-a spus asta?
Tase!
Iartă-mă!
Te rog!
Te-a trimis să mă omori?
Știu că nu mai scap de-aici.
Dar măcar am aflat unde sunt frații mei.
Și ce fac.
Iartă-mă!
Tana, iartă-mă!
Ai dreptate.
Sunt un monstru.
Doamne, ce ți-au făcut!
Ce ți-au făcut?
Tana!
Tana, i-am spus lui Tase.
Acum știe că are o fetiță.
Asta o să-l ajute să supraviețuiască.
O să iasă de-aici.
Și tu o să ieși.
Nu știu.
Dar îți promit că n-o să mai bat pe nimeni.
Nu mă minți?
Mai știe cineva că ești aici?
Nimeni.
Ce cauți aici?
De ce-ai venit și tu?
Atâta timp n-am știut nimic de voi...
Trebuia să vă gasesc.
Futu-ți gâții mă-tii de prost!
Neam de proști!
- Gardian! - Ordonați!
- Dă-l pe mâna lui Jurganu! - Am înțeles!
Futu-ți gâții mă-tii azi și mâine!
Hai cu tata!
Ce mă, te-ai mișcat?
Păi știi ce pățești dacă te miști?
Leagă-l!
A mărturisit?
Bravo!
Acum vreau să-l desconspiri pe Tase Caraman.
L-am desconspirat!
Ce-i asta mă, poezie?
Futu-ți versu’ mă-tii!
Continuă!
Morții mă-tii!
Când eram mic mă fascinau pescărușii.
Îmi doream să fiu liber ca ei și la fel de aproape de cer.
Și departe de bunicu’ și de regulile lui stricte.
Asta până am înțeles câtă dreptate avea.
Și acum mai vrei să fugi?
Acum nu mai am de ce.
Pentru că acum nimeni nu-mi poate lua libertatea.
Dar mai aproape de cer aș vrea să fiu.
Pentru că cerul e Dumnezeu.
Trezirea, domnu’ Caraman! Trezirea!
Grijania mă-tii! Ai scăpat și de data asta!
Nu te osteni!
Nu irosi mâncarea!
Se apropie vremea, Tase!
Roagă-te pentru mine!
Te rog, părinte!
Trebuie să reziști!
Ia o înghițitură, numai una.
Păstreaz-o pentru tine.
Ești un om bun, Tase.
Tu o să ieși de aici.
Domnul Dumnezeu răsplătește mereu faptele bune.
Fii binecuvântat!
Mișcă, mă! De ce te-ai oprit?
Haide, mă, mișcă!
Mișcă, mă, n-auzi?
Hai, bagă-l acolo, în patul lu’ ăla de-a murit ieri!
Fir-ați ai dracu să fiți!
Iancule!
De ce ți-au făcut asta?
Nu sunteți de aceeași parte?
Iartă-mă!
Iertați-mă!
De unde știi că am un copil?
Sora noastră...
Ce e cu ea?
A venit aici, să ne caute.
Au prins-o și pe ea.
De la ea știu.
Odihnește-te!
Nu mai vorbi!
Noi, Caramanii, nu murim așa ușor.
Să nu cedezi,
indiferent de ce-ți va cere Ciumău!
Mi-e frică!
Mi-e frică de moarte!
Să nu-ți fie frică, Iancule!
Să nu-ți fie frică!
Azi vom intra împreună
în împărăția bunului Dumnezeu!
Tatăl nostru care ești în Cer
Sfințească-se numele Tău
Vie împărăția Ta, facă-se voia Ta
Precum în Cer, așa și pe pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele
Dă-ne-o nouă astăzi
Și ne iartă nouă greșelile noastre
Precum și noi iertăm, greșiților noștri.
Și nu ne duce pe noi în ispită
Ci ne izbăvește de cel rău.
Că a Ta este Împărăția
Și puterea.
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh
Acum și pururea și-n vecii vecilor.
Amin!
Aici o să putrezești, Caramane!
Ce bine că ai apărut tu!
Credeam că Tase n-o să mai cedeze niciodată.
Îmi cunosc fratele.
Va rezista până la capăt.
Nu fi atât de sigură.
Tu ai fi băgat mâna în foc și pentru Iancu, nu?
O să arzi în iad pentru asta!
Pentru noi, comuniștii, iadul nu există.
Dar pentru voi da.
Și Tase ar fi trebuit să te scoată din el.
La groapă!
Cu cutie cu tot!
Mami, pictezi și tu cu mine?
O cheamă Lia. O rudă de-a ei a adus-o aici.
Da’ ce s-a întâmplat cu ea? De ce e în starea asta?
Nu știe nimeni.
Femeia care a adus-o mi-a spus
ca Lia o rugase să aibă grijă de fetița ei câteva ore.
Un bărbat din sat a găsit-o pe Lia rătăcind singură pe câmp.
Are amnezie totală.
Nu recunoaște pe nimeni. Nici măcar pe fetiță.
Unde-i soțul ei?
Din păcate a fost arestat, în urmă cu mulți ani.
Nu au apucat să se căsătorească.
Lia a rămas alături de familia lui.
Să știi că fetița nu poate să rămână aici!
Vreau s-o mai ținem câteva zile înainte să anunțăm serviciile sociale.
Vreau să se joace împreună, să picteze.
Cred c-o poate ajuta pe mama ei să-și amintească câte ceva.
- S-o ții sub observație, da? - Sigur!
Mai vin s-o văd și eu.
Da’ știe că soră-sa e aici!
Foarte bine. O să-l pun să aleagă.
Între chin și amin, cum spunea banditul ăla de poet.
Ai fi putut să-l salvezi pe frac-tu, da’ n-ai făcut-o.
Sunt curios daca vrei s-o salvezi măcar pe sor-ta.
Vreau să o văd!
Nu ești în situația să pui condiții.
Bănuiești ce-o să i se-ntâmple dacă nu semnezi!
Da, să trăiți!
Am înțeles!
Am scris-o eu pentru tine ca să-ți fie mai ușor.
Nu trebuie decât s-o semnezi.
Nu-i nevoie s-o citești.
Tot ce trebuie să știi despre hârtia asta
e c-o să-ți salveze sora de la moarte.
Dacă nu semnezi,
jur c-am s-o chinui cum n-am chinuit pe nimeni toată viața.
Am să pun gardienii s-o terfelească,
după care am să-i zdrobesc fiecare oscior.
Și tu o să te uiți la toate astea.
Semnează!
Semnează-n mă-ta! Semnează!
Șefu’!
Ce-i?
A venit o delegație de la București. Doi oficiali sunt în biroul dumneavoastră.
- Zi-le s-aștepte! - Au zis că-i urgent.
Dumnezeu ăla al tău ar fi semnat!
- Bagă-l la etuvă! - Am înțeles!
Să trăiți!
Te rog ia loc!
Cam mulți morți!
Peste 50 au murit de infarct. Asta nu e bine!
Am respectat protocolul.
Am avut rezultate, cum ați ordonat!
O să trebuiască să te transfer, pentru orice eventualitate.
O să pun pe altul în locul tău.
Tov general, nimeni din afară nu poate dovedi nimic.
Dacă vine o anchetă, deținuții vor declara ce i-am învățat noi să declare, garantez.
Nu vreau să risc.
Am înțeles.
Și cu ceilalți deținuți, care-au colaborat, ce facem?
Sunt presiuni mari din partea ambasadelor străine.
Așa că nu vreau să mai continuăm.
Să-nțeleg că cineva...
a trădat?
O să se facă o anchetă,
în care să se demonstreze
că deținuții au început să se bată între ei, ca sălbaticii.
Iar partidul, dacă-i va găsi vinovați,
îi va pedepsi exemplar.
Am înțeles.
Vreau să-ți spun ceva despre noua pacientă.
Sigur.
Cred că trebuie s-o transferăm la spitalul special din București.
Putem s-o îngrijim la fel de bine și aici. Mă voi ocupa eu de ea.
Știi foarte bine care este procedura.
Familiile deținuților politici sunt îngrijite la spitalul din București.
Și știm cu toții de ce.
Dacă va ajunge acolo, sunt slabe șanse să-și mai revină.
Mara, este foarte riscant s-o ținem aici.
Nu e. Ea nu a apucat să se căsătorească cu tatăl fetiței.
Deci nu formează o familie, iar noi nu încălcăm legea.
Și fetița?
Trebuie să anunțăm serviciile sociale.
Vă rog să nu o faceți!
Va ajunge la un orfelinat.
O iau la mine. Vă promit că nu spun nimănui.
Mara, te implici prea mult!
Tu nu-ți dai seama cât riști.
Dar noi suntem singura lor șansă.
Da. Poate-și revine mama.
O să plătești toate astea, ciumatule!
Chin peste chin!
În numele Tatălui și-al Fiului și-al Sfântului Duh.
Amin!
Ia și asta cu tine! S-o ai de suflet!
Închide.
Paștele mă-tii de cretin!
Dă-i drumul odată!
Închide întâi!
Dobitocule!
Așteptam ca aburii fierbinți să-mi aducă sfârșitul.
Rezistasem până la capăt. Muream împăcat.
Dar Dumnezeu a avut cu mine alte planuri.
Cei credincioși le numesc minuni.
Ceilalți le numesc întâmplări.
Etuva se defectase.
Eram salvat.
Năravul din fire, n-are lecuire!
Ordon să executați sentința!
Prin sentință definitivă, sunt condamnați la moarte prin împușcare,
torționari ai penitenciarului Pitești,
Jurganu Petre, Grigore Druga, Falcă Eugen și Liviu Stănoi,
pentru favorizarea actelor de terorism și pregătirea de acte uneltitoare.
Pluton, drepți!
La mână, arm!
Încărcați, arm!
La ochi!
Salvă! Foc!
Eliberarea a venit pe neașteptate
și pentru mulți din camarazii mei, mult prea târziu.
Eram liber cu adevărat, sau doar visam?
Da, intrați!
- Bună ziua! - Bună ziua!
Numele meu este Tase Caraman.
Mi s-a spus că logodnica mea este internată aici.
Lia este numele ei.
Eu sunt medicul ei. Luați loc, vă rog.
E adevărat, Lia e internată aici de doi ani de zile.
Aș vrea să o văd.
Înainte de asta trebuie să știți ceva.
Nu-și mai amintește nimic....
Cum o cheamă, cine e...
- Și fetița? - Aurora e bine.
A locuit cu mine în tot acest timp.
N-am vrut s-o las în grija statului
și-mi doream să stea în preajma Liei.
Prezența ei îi face bine.
Sper să vă pot mulțumi cândva pentru asta.
Eu trebuie să vă mulțumesc.
Numele meu e Mara Bațu.
Știu tot ce-ați făcut pentru tata.
Părintele Stavros a fost un om extraordinar.
E imposibil să uiți un asemenea om.
O să vă povestesc mai multe, vă promit.
Acum aș vrea s-o văd pe Lia.
Desigur.
O să vă rog doar să nu o luați de aici.
Este singurul mediu în care ea se simte în siguranță.
Și nu aș vrea să facem ceva care să-i perturbe echilibrul.
Cât despre fetiță, puteți să veniți s-o vedeți oricând.
Doar că apropierea trebuie să se producă treptat.
Sunteți încă un necunoscut pentru ea. Sper să mă înțelegeți.
Sigur, înțeleg.
Haideți pe terasă s-o vedem pe Lia.
Du-te la tati!
Copilaș frumos!
Vă mulțumesc nespus!
O să trec în fiecare zi să le vad.
Vă așteptăm!
M-am dus s-o văd pe Lia la spital zilnic, timp de șase luni.
Nu vorbea nimic. Pentru ea, eram în continuare un străin.
Am hotărât ca pentru un timp să mă întorc acasă.
Cât visasem la clipa asta!
Era ca o reîntoarcere în rai!
Dar acum, fără Lia și Aurora,
raiul părea pierdut pentru totdeauna.
Plecaseră deja din el bunicul, sora și fratele meu.
Corzile sufletului îmi erau rupte, dar încă vibrau.
Ce minune că eram în viață!
„Oda lui Dumnezeu” trebuia terminată.
De fapt, era gata scrisă.
În zece ani, absorbise în ea toată suferința.
Acum trebuia scoasă la suprafață,
învăluită în iubire și iertare.
Nu puteam să uit ce scrisese Mihai:
„Și când n-am să mai mor,
pe margini voi călca știutul destin.”
„Viața rămâne acolo, între chin și amin.”
„Oda lui Dumnezeu” a avut propriul destin.
Un prieten dirijor a insistat să i-o dau să o cânte,
evident, cu un alt nume și un alt autor.
Astfel, acordurile Odei răsunau pentru prima oară
în sala de concert și în sufletele oamenilor.
Tase!
- Tase! - Lia! Lia mea!
Tati!
Catran la telefon. Să trăiți!
Fă, cine mama dracului a aprobat finanțare pentru așa ceva?
Ni s-a spus să-i dăm o suma mică,
ca sa bifam...
să bifăm și-un film anticomunist cu reeducarea.
Ca să-l avem sub control, mă înțelegeți....
Da, dați-i drumul pe piață, să-l vadă lumea.
Oricum, la cât de prost e românul,
o să creadă că e invenție, ficțiune.