PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Nevidím na tácech žádnou zeleninu. Ať vám chutná. Snad si dáte něco zdravého.
Nechápu, že ti zakázal vstup do jídelny.
Čím je jako pes nehygienický?
No, hodně si olizuje svůj zadek.
Proč je tak posedlý tím, že mu ukradl sušenku?
Počkat.
Já jsem tu sušenku snědl.
To ze mě dělá komplice.
- Pomáhá ti vůbec, že Hajzlíka vidíš? - Trochu.
Můžu už dovnitř?
A teď?
Hej, kam jsi šel?
- Snad dneska nejsou burgery. - Ne, já už dál nemůžu.
Ale je to tu tak útulné.
Útulné.
Chci novou, větší kancelář. Nebo budu stávkovat!
Kdo bude potom třikrát denně čistit ucpané záchody?
Tak dobře, fajn. Já...
něco vymyslím.
Všichni ho nesnáší.
A řekl jsem, že to snad není možný.
Drápe? Co tady děláš?
Přišel jsem za tebou. Řekli mi, že jsi zdomácněl.
Já řekl: „Hajzlík? Ani náhodou.“
- Vypadá to, že jsem se mýlil. - No tak. Jsem pořád ten samej Hajzlík.
Jasně, bydlím teď s rodinou,
ale nejsem zdomácnělej.
Hezký drápky.
A co? Nemůže se pes cítit hezkej?
Já tě nesoudím. Jen jsem tě chtěl zapojit do jedný fušky, co máme s klukama.
U starýho skladiště zůstává každý odpoledne bez dozoru náklaďák s klobásama.
Proklouzneme tam a vezmeme si, kolik chceme.
Ty klobásy jsou velký jako tvoje hlava.
Já mám tak nějak tu prácičku s emoční podporou
a nemůžu si kdykoliv jen tak odejít.
Tak si to užij, já si zatím budu užívat klobásku.
Tak zatím.
Hele! Řekni klukům, že jsem pořád ten starej Hajzlík.
Sakriš, zlomil jsem si drápek.
Úplně jsem vám to, lidi, zapomněl říct.
Hádejte, co zejtra přijde poštou.
Limitovaná edice opětovnýho vydání úplně prvního Final Conflictu.
To není možné.
Nehrála jsem originál celou věčnost.
Ale...
ve Final Conflictu 539 jsem dost dobrá.
Final Conflictů existuje víc?
Počkej.
Chceš říct, žes Final Conflict nikdy nehrál?
Já jsem spíš na Minecraft.
Je to v podstatě stejná hra, pickax nevyužíváš k těžbě surovin,
ale používáš ho k usekávání hlav.
- Přijďte si to ke mně zítra zahrát. - Přijít...
k tobě domů?
Jo, ačkoliv vám musím říct, že chováme fretky.
Fuj, pojďme ke mně domů.
Fretky.
- Fuj. - Ne!
Chci říct...
Měli bychom jít hrát ke mně domů.
- Ok. - Jasně.
Neměl jsem tu kamarády od osmi a oba víme, jak to dopadlo.
- Chudák Bobby D'Agostino. - Co se stalo Bobbymu D'Agostinovi?
- Musí to dopadnout dobře. - Ukaž, co máš na tom seznamu.
Dobře.
- Svačina. - Splněno.
Dům s přístupem pro Amary kolečkový křeslo.
Splněno. Rampa u dveří je hotová
a vypadá dost dobře, pokud můžu pochválit sám sebe.
Dobře. Dalším bodem je...
připravit sochu do boudy dětem na ukázku. Počkat. Co?
Je to jen pro případ, že byste si chtěli dát od her pauzu.
Myslím, že je to skvělý nápad.
Nejspíš bych si měl převlíct triko.
Tohle jsem už propotil.
Já myslím, že voníš skvěle, ale možná bych to neměl posuzovat já.
No ne! Moje oblíbená designérka, Rachel Weisbergová,
bude dneska na otevíračce toho nového butiku. Musím tam být.
To mě mrzí, zlato, ale Noahovi kamarádi už sem jedou.
Proč jeden z vás není tady a druhý nejede se mnou?
Je to pro Noaha moc důležité.
Potřebuje oba, musí to jít hladce.
Jejda, vonné svíčky.
- Kouknu do skříní, ty máš koupelnu. - Je fajn vědět, že jsou vonné svíčky
pro vás důležitější něž štěstí vaší dcery.
Lidi! Jsou tady!
Rychle, co můj dech?
Jdeme! Už jdeme!
Dobře.
Když ti bude úzko, počítej pozpátku. Dobře?
Pět, čtyři, tři, dva...
Jedna, Už je mi mnohem líp.
Já otevřu.
Ahoj.
- Ahoj. - Jen chci, abyste všichni věděli,
že mě k tomu donutil.
Pohleďte!
Původní...
Final Conflict.
Tohle je velmi nepříjemné.
Dobrá, to by stačilo.
Vypadá to na násilnější hru, než jaké dovolujeme.
- Tati! - Ale ne dnes!
Čím násilnější, tím lépe.
Pojďte dál.
- Dobrá práce s tou rampou. - Děkuju.
- Jsi jednička! - Páni.
Dej už tam tu hru!
Dobře.
Final Conlict.
Vyber si bojovníka.
Páni!
Rozpůlil zrovna tomu týpkovi hlavu?
Jo, sakra!
To rozhodně není Minecraft. Měl bych se dívat na takový násilí?
Možná by ses měl nejdřív dívat, když jsi to nikdy nehrál.
Ano, jasně. Pusťte se do toho.
Kdo by si dal nějakou svačinku?
Nesu brambůrky.
A já jsem z melounu vytvořil hezký výjev z džungle.
ZDRAVÍ 100%
Začíná hra přátelství.
Kolo první: Svačina.
No tak, lidi, dejte si! Dejte si!
Melounová džungle?
Úplně jste mě teď odrovnal!
Mně stačí ty obyčejné chipsy.
Svačina. Poražená.
Dobrá. Když budete chtít ještě něco, prostě zavolejte!
- Děkuju. - Díky.
Páni, to jde až překvapivě dobře.
Zřejmě jsem ráno nesnědl dost Noahovy snídaně.
Jestlipak si Dráp zrovna teď pochutnává na klobásách.
Dobře, jezení už stačilo.
- Jdeme hrát. - Konečně.
- Připravte se k boji. Bojujte! - Jo.
Tady máš!
To muselo bolet.
- Budeš žvanit celou dobu? - Jo.
A tady přichází můj charakteristickej závěr.
Bum!
Poražený.
Je čas na Octarovo vítěznej taneček.
Tyjo! Jak ho donutíme, aby přestal?
- Zkus na něj hodit melounovou opici. - Možná bych si mohl na moment odskočit
pro jednu klobásku.
- Jestli potřebuješ, tak můžeš jít ven. - Dobře. Už běžím, klobásko!
Páni! Už jsem nebyl v centru dlouho.
Gentrifikace se tu zjevně rozvíjí.
Jsem vážně znepokojený sociálními následky na mládež a...
Co to je? Cítím klobásu!
Naprosto.
Vážně, Addy.
Nepřijdu o otevíračku butiku mojí oblíbené návrhářky jen proto,
že moji rodiče nemůžou ani na okamžik přestat myslet na Noaha.
Addy?
Vybil se mi telefon.
Počkat. Kde to jsem?
Páni.
Říkali jsme si, že doplníme občerstvení.
Drsnej kop do obličeje, Simone.
Já jsem dřív hrával Donkey Konga.
Slyšeli jste o tom někdy?
- Ne. - Nikdy.
Tati, myslím, že tě volá máma.
Divný. Nic jsem neslyšel. Donkey Kong je o
gorile, která se jmenuje Donkey Kong.
Zajme jednu dívku a odnese si jí do svýho doupěte.
A hází dolů na Maria spoustu barelů.
Kolo druhé: Trapný táta.
Pět, čtyři, tři...
Nikdy mi nedošlo, že to může být podle King Konga.
Musíš odvést tátu.
Cože? Proč?
- Povídá o různých Kongech. - Kéž by mě to překvapovalo.
Mami!
Teď... tu všichni byli.
Kam mohli jít?
Do boudy!
- A tenhle kousek je... - Marvine!
- Ahoj. - Pomoc!
Říkal jsem si, že děcka potřebujou pauzu.
- Nepotřebovali jsme ji. - Páni, už se fakt rýsuje.
Ještě ani není hotová. Líbí se ti?
Děti bohužel nemají na hraní moc času, takže...
Dobrá, my vás tu teď necháme o samotě. Že jo, Marvine?
Jo, nechtěl jsem tu zůstat moc dlouho.
Já jen, že když jste hráli...
Trapný táta, poražen.
No...
podívejte, kdo se tu ukázal.
- Hajzlík. - Je tu Hajzlík.
Jak se máš, Maxi?
Bandito, ty starej potížisto.
Ahoj, smrdutej Pete.
Vypadáš dobře, Hajzlíku. Domácí život ti jde k duhu.
A ty vypadáš...
Prošvihl jsem ty klobásy?
Zmeškal jsem tu klobásu?
- Ne, jdeš právě včas. - Pojďte. Jdeme na to!
Panenko skákavá!
- Jo! Já jedu! - Poražený.
Co kdybychom udělali příští kolo trochu zajímavější?
- Kdo prohraje, kupuje týden zmrzlinu. - Porazil tě čtyřikrát v řadě.
Já se nebojím.
- Ty jo? - Jdeme na to.
Připravte se k boji.
Bojujte!
Už tu zmrzlinu skoro cítím.
- Jen řekni, až budeš připravený. - A na co?
Poražený.
Pro tvou informaci...
mám ráda dva kopečky.
Takhle mě ještě nikdo nezabil.
Kde ses to naučila?
- Dark web. - Dobrá, Noahu,
jsi na řadě.
Vážně?
Dobře.
X a Y jsou na kopy, A a B na údery rukama. Ten je na úchop a ten na blok.
To zatím stačí. Jasné?
- Ani ne. - Super.
Simone, šetři ho, nebo ti ty chvaty předvedu v reálu.
Připravte se k boji. Bojujte!
Dobrá, zmáčkni X.
Pěkně. Ještě jednou.
- Teď blok. Jde ti to skvěle, Noahu. - Začínám chápat, proč se vám ta hra líbí.
Hej, Dr. Icei. Vychladni.
Takhle ho jako šetříš?
Jo. Připrav se na globální oteplení.
Noahu, zmáčkni ho pro ránu pěstí. Ne, použij pravý palec. Koukej na mě.
Vidíš? Takhle.
Kolo třetí: Udělat dojem na kamarády.
Zdá se, že prohráváš už teď.
Ta hostina byla kouzelná.
Říkal jsem, že jsou dobrý.
Vraťme se k tý situaci s jídelnou.
Chci říct, že po mě ten Meyers jde.
O Meyersovi a Noelovi už stačilo.
- Noah. - To je fuk.
Celý to zní jako pěkná otrava.
To musíš bejt s tím klukem pořád?
Pořád ne. Chci říct, že zrovna teď jsem tady.
A navíc je Noah skvělej. Zamiloval by sis ho.
Milovat člověka? Hnus.
Jen nechápu, proč bys chtěl mít takovou zodpovědnost.
No tak! Tohle je život!
- Jasně, že je to skvělý. - Ale úplně jsem zapomněl,
- co dělá vepřový se smrdutým Petem. - Promiň.
Říkám ti, zamysli se nad tím. Žádný otravný lidi, o který se musíš starat.
Zábava celej den a každej den.
Nemůžu tomu uvěřit. Jak jsem ten butik mohla minout?
Hej! Jsem možná malá,
ale většina mých učitelů se mě bojí!
Tak počkat. Je to...
- Kdo je ta holka? - Jeden z mých otravných lidí.
Musím jít.
Vážně?
Díky, že ses za mnou zastavil, ale máš pravdu.
Zdomácněl jsem.
Mějte se, kluci.
Ahoj, Hajzlíku.
Hajzlíku!
Cože?
Jejda. Abych byla upřímná, smrdíš jako popelnice.
To se nepleteš.
- Víš, jak se dostat domů? - Jasně, že vím, jak se dostat domů.
Ententýky, dva špalíky...
Tudy!
- Lidi? - Někomu asi došly tajný techniky.
No, kdyby se někdo přestal schovávat za bednu.
- Myslíte, že bych mohl... - Dobrý válečník čeká na správnou chvíli.
Tím myslíš takovouhle?
- Poražený. - Jo!
- Dlužíš mi vaflový kornout, močko! - Konečně jsem našel soupeře.
Toho ses obával. Nejsi podle nich dost dobrý, abys s nimi hrál,
tak radši hrají bez tebe.
Je po všem.
Už s tebou nikdy nebudou trávit čas.
Připraven na další pokus?
- Noahu? - Brácho.
Pane a paní Ferrisovi!
Co se děje?
To nic. Bude v pořádku.
Byl v pohodě a pak...
já vím.
Možná je načase, abyste...
Děkujeme za pozvání.
Sladký domov.
Ale ne.
- Co se stalo? - Nevěřím, že jsem to udělal před nima.
Nevyčítej si to. Tady.
Pořádně Hajzlíka pomačkej, to ti uleví. Dobře?
Obejmi mě tak silně, jak potřebuješ. Au! To je moc.
Hajzlíku.
Už se mnou nikdy nebudou chtít trávit čas.
To se ještě uvidí.
Jo! Vyšlo mi to.
Vyšlo ti co?
Mně...
vyšla mi slova.
Vyšla mi slova.
Počkat. Odkud jdeš?
Já... šla jsem se do centra podívat na ten butik...
Děláš si srandu?
...ale ztratila jsem se
a nezvládla jsem to, takže jsi vyhrála.
Je ti devět! Jak jsi mohla jet sama do centra?
Autobusem.
Máš vůbec tušení, čemu jsi mě a tátu vystavila?
Ani jste nevěděli, že jsem pryč.
To je fér, ale teď to vím
a od této chvíle tě budeme sledovat mnohem pozorněji, slečno...
Embry!
Kam mě vedeš, Hajzlíku?
Noahu!
Ahoj, lidi.
Je nám to moc líto, chlape.
Genialita Final Conflictu nás úplně pohltila
a... chovali jsme se jako pitomci.
Jo. Můžeš nám odpustit?
Jo. Jasně.
Tak... proč tě sem Hajzlík zavedl?
Vše bude odtajněno.
Takhle začínají horory.
Simone, schováváš se za mým křeslem?
Ne.
Zmlkněte a zaberte to místo. Je to naše nový místečko na obědy.
Víte...
když si nemůžu brát Hajzlíka do jídelny, mohlo by to být naše nový místo na obědy.
- Já věděl, že ti to dojde. - Jo. Potřebuje jen trochu péče.
„Strašlivá čtyřka
a její tajný úkryt.“
Strašlivá čtyřka.
- Mně to neva. - Ale moje jméno bude uváděný první. Ok?
Správně to má být: „Hajzlík a vzrušující trojka,“ ale jsem ochotnej souhlasit.
Amaro...
dej vědět, až budeš mít chuť na zmrzlinu.
- Dobře. - Vážně, prostě si...
řekni, protože pro ní můžu dojít doslova kdykoliv.
Chápu. Řeknu si.
Super.