Geraldovi diagnostikovali rakovinu prostaty.
Mluvili jsme o tom s Kalebem, když jsme se snažili
dělat to, co obvykle dělá náš nepřítomný přítel.
Blbost.
Kdepak.
Ne.
Sakra, je to dost složitý.
Jo.
Obvolával jsem.
Doktory, co znám.
Jo.
A jeho šance jsou opravdu dobré.
- Ale děsí ho to k smrti. - Jasně.
On to nechápe, to víš.
Já vím, že to nechápe.
A je zmatený... ze zřejmých důvodů.
Někdo mu řekl: „Je mi líto, je to rakovina.“ Víc neslyšel.
Jasně.
Je zoufale rozrušený.
Vyděšený, chudák.
Kdepak.
Je to silný chlap. Celý život obdělával půdu.
- Jasně. - Je v dobré kondici, ne?
Mohl by tady dělat celý den.
- Kolik mu je? Sedmdesát? - Je mu 74.
Je úžasný.
CLARKSONOVA FARMA
KAPITOLA 18 VEPŘOVÁNÍ
Blížil se konec podzimu.
A na Kalebově straně farmy, na jednom z orných polí,
se nedařilo.
Jeremy a Charlie říkali, že je příliš pozdě zasadit řepku olejnou.
Jako vedoucí farmy jsem se rozhodl, že ji zasadím.
A bohužel to nevyšlo.
Je to otrava.
A když za mnou Kaleb přišel,
naštval se ještě víc.
Kdo to sakra je?
Zajímavé, že se ptáš.
Vlastně je to půlka Groove Armady.
- Kdo? - Půlka Groove...
Hrál ve skupině Groove Armada.
Nevím, kdo to je. Proč vrtá do mého pole?
Ale Andy, můj krajan z Doncasteru,
už se tímhle neživí.
Teď se jako já dal na farmaření.
Před pár týdny se on a jeho obchodní partner George Lamb
zastavili, aby si s námi promluvili o svém velkém nápadu.
Říká se tomu regenerativní zemědělství, že?
Jo.
Ale rád bych pochopil, co to je.
Náš současný zemědělský systém válčí s přírodními systémy.
A dostali jsme se trochu do problému.
Půdu jsme zničili a otrávili do té míry,
že už to několik desítek let vzdává.
Přišli jsme o 80 % hmyzu,
takže v tom nemůžeme pokračovat.
Regenerativní zemědělství je způsob farmaření,
který se snaží kopírovat přírodní systémy.
- Ale není to organické. - Ne.
V organickém prostředí je hlavní nepoužívat žádné chemikálie.
U nás je to jiné v tom, že posuzujeme každý kousek zemědělské půdy
a snažíme se zjistit, co potřebuje.
Když začínáme, prozkoumáme rostlinu,
analýza nám řekne, že chybí bór,
hořčík nebo něco jiného,
a to můžeme dodat podle potřeby.
Místo abychom jen házeli
tuny hnojiv na pole, což je...
Tohle děláme my.
Doslova narveme postřikovač chemikáliemi
a postříkáme všechna pole.
Andy nám pak vysvětlil, že cílem regenerativního zemědělství
je napodobit, jak příroda věci míchá.
V lese, podél živého plotu a v žádném přírodním systému
nenajdete jen jeden druh rostliny.
Příroda nedovolí, aby jeden druh rostliny pokryl velkou oblast.
Vezměte si některý rok sucha, jako třeba letos.
Živé ploty a lesy, kterých jsme se nedotkli,
to zvládly.
- Myslíte úseky, které zůstaly zelené? - Jasně.
A jak dokazuje živý plot, les nebo louka, když to funguje,
nemusíte nic přidávat,
protože příroda to vyřešila.
Takže se musíme vyvarovat monokultur.
DÁVEJTE POZOR
TOHLE JE DŮLEŽITÉ
Navrhujete vysázet pšenici
a něco jiného na stejném poli současně?
- Rozhodně. - Jasně.
Nápad s pšenicí a fazolemi je dobrý výchozí bod...
- Na stejném poli? - Na stejném poli.
Dějí se tam dvě věci.
Jedna věc je dusík z atmosféry, kterého je nadbytek...
- 80 %, že? - Správně.
Fazole ho koncentrují a umisťují do půdy,
kde ho potřebujeme jako náhradu hnojiva.
Fazole?
Skvěle vážou dusík.
Tím, že dáme dvě čeledě na stejné pole,
zahájíme proces krmení půdních mikroorganismů,
kterým chceme pomoct zotavit se, pomocí rozmanitosti rostlin.
Ale vaše výnosy budou tím pádem velmi nízké.
Nevypěstujete tolik fazolí jako z čistě fazolového pole
nebo tolik pšenice jako z čistě pšeničného pole.
Věc se má takhle.
Celkový výnos z toho pole bude vyšší.
- Opravdu? - Jasně.
Vím, co tím myslíš.
- Čistý výnos v konečném součtu. - Jasně.
Celkově s námi dostanete méně výnosů ve skutečné váze,
ale když vezmete všechny vstupní náklady,
například stoupající ceny chemikálií,
výnosy budou vyšší.
Navíc tím zlepšíte kvalitu půdy,
což znamená, že můžete farmařit donekonečna.
Pokud půdu vyčerpáváte stále stejně,
například používáním chemikálií,
je pravděpodobné, že za pár generací
nebude farma schopná produkovat potraviny.
Takže pokud začneme přemýšlet ne o výnosu,
jako je váha úrody, kterou získáme z pole,
v porovnání s tím, kolik peněz...
My vždycky řešíme jen to, kolik máme tun na akr.
Když začneme přemýšlet, kolik liber, šilinků a pencí za akr...
- Jasně. - To zní dobře, co?
Jo, protože nemusíš dát
pánovi CF Industries 100 000 liber za hnojivo.
Přesně tak.
Pak přišla ta opravdu lákavá část.
Andy a George se zaručili, že koupí veškerou úrodu,
kterou vypěstujeme jejich způsobem, za víc než dobrou cenu.
- Rozhodně. - Vy to koupíte?
Koupíme to za dobrou cenu.
- Dobře. To je ještě lepší. - Jasně.
Koupíte to za víc, než bych dostal od obyčejného obchodníka s obilím?
- Jo, jasně. - Jasně.
A komu to prodáte?
V současné době máme asi 250 stálých zákazníků
od malých řemeslných pekáren
až po Marks & Spencer.
- Marks & Spencer? - Marks & Spencer.
Takže mouka, kterou nám prodáte, půjde do M&S.
Tím nás s Charliem dostali.
Takže jsem Andymu předal jedno z polí,
abych zjistil, jestli ten nový systém přátelský k půdě bude fungovat.
Nezbývalo než doufat, že to Kalebovi nebude vadit.
Štve mě ho tam vidět.
Ani nevíš, co seje. Je to pšenice a fazole.
Vidím sáček od fazolí.
Jo, má v násypce pšenici a fazole.
Ale je to moje pole. Tohle pole jsem obdělával posledních šest let.
Tak letos nebudeš muset, protože to dělá on.
Seje to tam diskovou sečkou.
- To taky nejde. - Proč ne?
Co tam vidíš?
Hlínu.
Ne, ta druhá věc kromě hlíny.
- Kameny. - Přesně.
Víš, jak funguje diskový secí stroj? Proto máme radličkový.
Odsune kámen z cesty a pak zasadí semínko.
- Jasně. - Když se ale nasadí přímo,
přejede přes kámen a zaseje semínko na kámen.
- Opravdu? - Jistě.
Nejspíš to dělal na měkké půdě. Tohle je půda pro drsňáky.
Tak jsem si nasadil smírčí klobouk Butruse-Ghálího,
jelikož nastal čas, aby se ti dva setkali.
Buď milý. Nebuď dětinský.
Andy, tohle je Kaleb.
- Jak je? - Kaleb, Andy.
- V pohodě. - Je nadšený.
- Těší mě. - Je nadšený, protože...
- Vypadáš nadšeně. - No víš...
Podívejte, kdo jde.
- Zdravím. - Sázel sis lopatičkou?
- Hrabal jsem jako kuře. - Jasně.
První, co řekl, že používáte sečku,
- která v terénu nefunguje. - Opravdu?
- Je tam hodně kamení. - Ano.
Myslíš, že to je v pohodě?
Souhlasím, že tam jsou kameny.
Ta sečka je nastavená tak, aby zasévala dvě věci najednou
a zároveň přidala k semínku trochu tekutých probiotik.
Když se dostaneme skrz kameny, zvládneme to.
Co je to za tekutinu? Hnojivo?
Ne, my se snažíme...
Na tomhle poli se pokusíme oživit půdu a získat...
„Oživit“? Už je živá.
Chceš říct, že když já budu na tamtom kousku a ty na tomhle...
Ať už tady děláš cokoli, budeš mít větší výnos než já?
- Ne. - Dobře.
Vyděláš víc peněz než já?
Vraťme se o krok zpět. Když...
- Jako mluvit do slunce. - Co tím myslíš?
- Když... - Bolí mě za krkem.
Mám si stoupnout níž?
- Jo, to bude lepší. - A je to.
Viděl jsem, že sázíš dvě... Sázel jsi pšenici?
A fazole.
Jak to sklidíš a nic neztratíš?
Nastavím to tak, že nic neztratím.
Projde to čističkou obilí a úrodu rozdělím.
Což taky stojí víc peněz.
O to se nemusíte bát, protože součástí dohody je,
že koupíme pšenici i fazole a o všechno se postaráme.
- To udělají. - Prodáme to tobě?
- Jasně. - Jo, a platí víc než dobře.
Dobře.
Další otázka. Byl jsi v kapele?
- Byl jsem v kapele. - Je to vidět.
Jak to?
Nechal jsi běžet traktor za libru na litr.
Byl konec listopadu
a já měl plné ruce práce s novým úkolem.
Yorkshirské prase. Na koho to asi koukáš?
Navzdory Charlieho protestům jsem koupil pár prasat,
a ta měla přijet už za pár dnů.
Vlnitý plech.
Takže jsem musel na bramborovém poli postavit tři velké ohrady.
Bylo s tím hodně práce a opravdu jsem potřeboval odbornou pomoc.
Kaleb je nemocný.
Aha.
První pravidlo v zemědělství je přijít do práce. Konec.
Každý druhý teď má rýmu.
- Jo, ale je to rýma. - On má fakt ošklivou.
Je to mimino, vážně.
Můžeš přijet s nakladačem? Je to naléhavé.
Koukněte.
Tohle je jednotka Diddly Squat, která se rozhoupala do akce.
Zatracený vítr.
Mám vlastní plachtu!
- Slyšela jsi, co budu mít za prasata? - Ne.
Jmenujou se Shandy a Blacks.
Jsou odtamtud. Vidíš ten les?
Jo.
Jsou z Wychwoodského lesa.
- Děláš si srandu. - Nedělám.
Před pár lety zbyl jen jeden samec.
- Kanec? - Jo, na celém světě zbyl jen jeden.
To snad ne.
Jo, a zachránila ho farma v Deanu.
Zachránili celé plemeno.
Tak jsem se rozhodl pro Shandyho a Blackse.
Zní to jako něco,
co by žena ze severu pila v pátek večer v hospodě.
- 83 metrů? - Tady to je.
- Takže tohle je druhý konec. - Jasně.
Hele, farmář. A pracuje.
Možná lehce nachlazený, má mírnou chřipku, ale byl schopný přijít do práce.
Po vyměření ohrady bylo naším dalším úkolem postavit plot
pomocí zatloukače, který jsem Kalebovi šlohl ze dvorku.
Takže.
- Musíme ten trn dostat... - Doprostřed.
- dovnitř. - Dobře.
- Je to dobrý? - Jo.
Pěkně.
Představ si, kdyby tam někdo dal hlavu.
- Na maděru. - Gangy Londýna.
Tam by se to dokonale hodilo.
Měli bysme založit gang Chipping Nortonu.
A používat to na lidské hlavy.
- Mám je dát každé 3 metry? - Jasně.
Prší už fakt dost a je noc.
- Spočítal jsem si to. - Jo.
Než začneme stavět ohradu,
musíme zatlouct 75 sloupů.
Nejsme rychlí, ale je to náš první den.
- Správně. - Můžeme být na sebe hrdí.
O 2 DNY POZDĚJI
Musíme to protáhnout tudy.
- Tak. - Dobře.
To bylo hustý.
Jdeme na to.
Jak pojedu dopředu, začne se to napínat.
Ne, Jeremy!
Vyškubl jsi to.
Co jsem vyškubl?
Křičím na tebe, ale neslyšíš.
- Co jsem vyškubl? - Ten první sloupek.
Blbče.
Celý to strhl.
Máš se na mě dívat.
- Měls mluvit do telefonu. - Nebudem se obviňovat.
O to nejde.
Snažil jsem se, aby mi to vpředu šlo rovně.
Obviňovat se?
Tu rohovou tyč budeme muset dát...
Jak to... Počkat, spíš bysme měli...
Počkej vteřinku.
Rohový sloupek musí být tady, aby byl v lajně s tamtím a s tímhle.
A my tu půdu rozbili.
To teda jo. My.
Plot jsme postavili,
ale brzy jsme zjistili, že máme problém.
Počkej, promyslíme to.
Zkus otevřít tohle.
Fajn.
Nejdřív musíme otevřít tohle. Budeme to muset sundat.
Když otevřeme nejdřív tohle...
- Je to... - Podělali jsme to.
Já vím, ta ohrada měla být...
- Dej to pryč. - Jasně.
Navzdory nezdarům se nám podařilo dokončit
ohradu bez Kaleba a Charlieho.
Pak jsme museli začít pracovat na chlívcích,
ke kterým přidali mou nejméně oblíbenou věc.
Návod k sestavení.
Odsud až sem za třicet...
- Třicet minut ani omylem! - Co je...
To patří sem, takhle.
- Správně? - Jojo.
Je to jako Ikea pro prasata.
Opravdu?
Jasně.
Je to na... jak píšou v návodu?
- Dobře. - Bezva.
- Zatraceně. - Je to...
- Co? - Nemá to dveře.
- Mělo tam být tohle. - Aha, to tam patří.
Ježíši.
Dobře.
Vzal jsem nejbližší kus dřeva. Nedošlo mi, že potřebujeme dveře...
Ale prasata potřebují dveře.
Musíme to otočit.
- Teď je to přesně půl hodiny. - Jo.
Sanso, Aryo.
Dávám tam zpátečku.
Sanso, Aryo, pojďte sem.
Sanso, Aryo! Psi!
Tady jsou.
Sedni.
Aryo, sedni.
Sedni.
Bože můj.
Hele, drží to. Tak nějak.
Dobře, tak další.
Nepamatuju si, kolik dní nám trvalo postavit uprchlický tábor pro prasata,
ale zvládli jsme to.
Jo.
Perfektní.
Mám z toho docela radost.
Jestli se dívají chovatelé prasat a chtějí napsat,
napište na obálku: „Nás to taky ohromilo.“
Farma Diddly Squat, Chipping Norton, Oxfordshire.
Navzdory našemu úsilí
nebyl v době, kdy dorazili naši hosté, prasečí hotel úplně hotový.
- Já jsem Jeremy. Jak se máte? - Zdravím, Jeremy.
- Tohle je Lisa. - Dobrý den.
- Jak se máte? Zdravím. - Těší mě.
- Mě taky. - Dobrý den.
- Ahoj, já jsem Peter. - Těší mě.
- Ahoj, Joshi, jak se máte?
- Copak to tu máme? - Naváděcí desky.
- K čemu to je? - Navádí to prasata do výběhu.
Aby neutekla tudy.
- Používají prkna. Aha. - To je dokonalé.
Nemůžeme je dát na vodítko.
Viděl jsem Babe.
Vím, jak to funguje.
Prasátka.
- Kolik jim je? - Asi rok.
Odstavená? Tak se to říká? Nebo jsou to prasničky?
Jo, něco mezi odstávčetem a prasničkou.
Nemůžu se dočkat, až budou naše. Můžou ven?
Jasně.
Už jdou.
Hodná prasata.
- Běžte. - Jsou fantastická.
Podívejte se na ně. Jste vzácné plemeno.
Takže, kolik jim je?
Skoro rok.
Líbí se mi ty jejich ponožky.
No jo.
Tohleto je ale větší.
Blíží se mnohem větší prase.
Proč je tohle o tolik větší?
Je mnohem starší.
- Je to totiž... - Kolik jí je?
Je to totiž chovná prasnice. Asi dva roky.
Má tu své dítě. Ještě se nesetkaly.
- Vážně? - Vážně.
Může být trochu práce poznat, kdo je kdo.
Tyhle dám dozadu. Pojďte.
A všechno jsou to prasnice.
- Všechno prasnice. - Jasně.
Vidíte ty štětiny vzadu na krku?
Jako pes.
Tak poznáte, že se mezi sebou perou.
A nemají se rády, protože...
Ještě se nepotkaly.
Brzy se spřátelí.
- Boj. - Holky, buďte hodné.
- Tohle není správné. - Je mnohem větší než oni.
Ale mají jedna druhou, takže to zvládnou.
Pustíme elektřinu do plotů? Takhle.
- Už běží. - Tady máš.
Jsme pod proudem. Když se teď dotknou...
- Aha. - Funguje to.
Rozhodně je v tom elektřina.
To rozhodně.
Pak bylo načase pustit mláďata do výběhu.
Pomůžu vám.
Těším se na to. Bude to skvělé.
Pojďte, prasátka. Vítejte v Diddly Squat.
- Jsou nádherná. - Nejsou fantastická?
Jo, jsou úžasná.
Piggly Squat. Tak se to stádo jmenuje.
To zní skvěle.
Když na ně svítí slunce, vypadají jako z kovu.
Kaštanově. Jsou jako kaštánky.
NSU Ro 80 už si asi nikdo nepamatuje.
Dřív existovalo auto s označením NSU Ro 80.
Dalo se sehnat v úplně stejné barvě.
- No jo. - Takový bronzově kovový odstín.
Přesně.
- Už našel brambory. - Ano.
Podívejte.
Hele, jak si pobíhají. Líbí se jim tu.
- Jo. - Koukej!
Lisa je z nich celá vedle.
Jsou tak roztomilí.
Nejsou skvělí?
Brambory?
Podívej, jak blázní.
Je to jen oběd.
Oběd doslova všude, kam se podíváš.
Všechna se drží u sebe. Jsou tak roztomilá.
Tohle si myslí, že je pes.
Co tam dole děláš?
Jak dlouho tu budou? Pár měsíců a pak do lesa?
Jo, stráví tady zimu...
- Ahoj, holčičky. - ...a sežerou všechny brambory.
- Pak půjdou pryč. - Piggly Squats.
Nakonec jsme do ohrady měli vypustit poslední skupinu prasat
a mělo dojít na sex.
Takže na prostřední pole půjde prasnice, prasnička a kanec.
- Prasnice už měla děti, že? - Jo, ale prasnička...
Prasnička ne.
Tohle je Mabel. Občas je trochu drzá.
- A Mabel je prasnice? - Přesně tak.
- Pojď, Sarah. - Pojď, Sarah.
Pojď dolů.
Ten kanec se jmenuje...
- Ajax. - Ajax?
Ajax.
Podívej.
- Je to mladý kanec. - Jo, je.
- Není tak podsaditý, jak jsem čekal. - Ještě je mladý.
- Tady ho máme. - To je něco.
Koukněme se na ni. To je ale setkání.
-„Ahoj, námořníku.“ - Sarah a Ajax.
Láska na první pohled.
Líbají se.
Ale nebyl čas užít si tenhle okamžik z červené knihovny,
protože jsme museli ještě před setměním postavit trojici prasečích domků.
Tady je váš dům, Ajaxi, Sarah a Mabel.
Pokud mi to ujede, může to to prase rozmáčknout.
Bez problémů.
Už je vážně tma.
Dobře.
Prasnice se přidá k Lise.
Co tam jí? Vidíš?
A ještě znepokojivější je, že kanec taky.
- To je... - Ne, všichni ne.
Jeremy!
Ježíši.
Prasata Piggly Squat se zabydlují.
Já mezitím pokračoval ve farmaření,
které tento týden zahrnovalo Charlieho otupující hlášení.
Pokud chceš vysazovat lesy,
je tu jistý Woodland Carbon Code.
Abych to zkrátil, mohli bychom je vysadit na louku.
Musíme informovat organizaci DEFRA.
Žádost musíme podat do konce března. Takže hodně...
A vyčlenit procento příjmu
na udržitelné investování, zejména v potravinářském průmyslu,
kvůli znečištění, které se nedá ovlivnit.
Když jsem se o dva dny později probudil,
šel jsem poslat vzácnou špaldu do mlýna.
Ten náklaďák si naložím sám.
Kaleb je pořád mileniál.
Jdeme na to.
Můžeme to vystřihnout?
Týden poté, co dorazila prasata, jsem za nimi vzal Lisu,
protože moje chovné plány se zkomplikovaly.
Takže ten velký problém je, že když kanec leze na tu prasnici...
Jak to říct jemně? Nedosáhne tam.
- Musíš mu pomáhat? - Je mnohem menší než ona.
- Jasně. - Takže když se jí dostane na záda...
- Jasně. - Penis mu...
- Ano? - Není dost dlouhý,
aby se do ní dostal.
No, určitě...
Existuje způsob, jak to vyřešit, ne?
Ahoj, prasata.
Naštěstí jsme dorazili právě včas,
abychom viděli, jak se kanec znovu snaží osedlat si mnohem větší prasnici.
Zkouší to.
A tohle je ten problém.
Podívej, o kolik je menší.
Je moc malý.
Nedostane se dovnitř.
No tak. Není tam, ty bezduchý idiote.
Upřímně, nejde to ani ven.
Pták mu ani nevyleze.
Tak dělej.
- Nevím, co s tím. - Je velmi trpělivá.
Chce... je zoufalá, ale on musí posunout nohy dopředu.
To bylo to nejhorší šukání na světě.
- Je zoufale nadržený. - Odstrčila ho.
Teď jsi ji nabil elektřinou.
Hele, omlouvá se.
Rozhodli jsme se ho nechat v sexuální ohradě ještě jeden týden
v naději, že splní své povinnosti.
To znamenalo, že se můžeme soustředit na jiné věci,
což se hodilo, protože o pár dní později
Jeremy, co má farmu kousek odsud, přivezl zpět pár starých přátel.
Podívej, kdo přijel.
Zdravím, ovce.
Okamžik, který jen trochu pokazilo sociální faux pas.
- Zdravím, Jeremy mladší. - Ahoj, Lis. Jak se máš?
- Dobře. - Opravdu?
- Gratuluji k manželství. - Díky.
- To jsem nevěděl. - Pozvali nás na svatbu, zlato.
- Věděl jsem to. - Ano, věděl.
Jak to jde?
Pak byl čas připravit stodolu,
kde budou naše zbývající krávy bydlet přes zimu.
Další práce, kde byl Kaleb nápadný svou nepřítomností.
- Je mu líp. Plně se zotavil. - Jo.
Tak moc líp, že odjel na dovolenou.
Děláš si srandu? Na jak dlouho?
- Na týden. - Prosím?
- Jel do Cornwallu. - Ježíši.
Vyděsí ho k smrti vzdálit se víc než pár kilometrů od Chipping Nortonu.
Ale odjel. V tomhle počasí.
- Asi si myslí... - Co?
Když na jeho části farmy, na té orné,
není co dělat, tak může odjet na dovolenou.
Myslela jsem, že to tu vede.
Ale naše část farmy, zisková část farmy,
musí pracovat.
Jak mohli žít bez teleskopických manipulátorů,
to nepochopím.
Jo, dopředu.
Jo!
No tak, krávy.
Opatrně.
Podívejte, váš hotel.
- Tudy. - Jděte.
- Jo. - Ne!
Tahle zlobí.
Hurá!
Za pět měsíců jste venku.
To je něco, že, pane Krávo?
Dobře, skončili jsme.
Docela idylický pohled na vás je.
Vypadáte lahodně.
Museli jsme předpokládat, že během toho všeho
kanec dokončil tu věc v sexuální ohradě
a že ho teď můžeme představit dámám v další ohradě.
Zdravím, prasátka.
Tohle byla
jedna z nejvlhčích a nejdivnějších hodin mého života.
Už zase začíná pršet.
Dobře, Annie Lennox.
Sakra, to je jako tetris.
- Tak teď už opravdu prší. - Tak fajn.
Jo.
Teď je tu hustý déšť.
Rychle, dělej!
- Vážně? - Jasně!
Výborně, Liso. Výborně.
- Je to propojené s elektřinou. - Musíš...
Můžeš hlídat, ať neutečou?
Jistě, je to jen sprška.
To nefunguje.
Máš naprostou pravdu.
- Musíš... - Nezměřili jsme to pořádně, že?
Ne, to ne.
Dobře, rychle to otevři.
Otevři to.
Nějak dostanu toho kance bez...
Teď potřebujeme jen toho s penisem.
- Dobře. - Ji ne.
Máš ráda sušenky?
Sakra! Do prdele!
- Kde se tu vzala? - Co?
Jedna z těch prasniček šla dovnitř.
- Která je která? - Která to byla?
Tahle?
- Jo, tahle, ta zrzka. - Ta malá? Musíme ji dostat zpátky.
Kristepane, nesnáším farmaření.
Jdeme.
Ne, stůj.
Ne, stůj!
Když jsem se snažil chytit mladou prasnici, ta starší se naštvala,
že jejího přítele najednou zaujala hubenější alternativa.
Přestaň, ona žárlí.
Chce ji ojet.
Už je na ní.
Ale ošukat chce ta velká prasnice.
Když budu předstírat, že ji píchám,
- možná ji nechá být. - Ano, tuhle musíme...
Ona prostě žárlí.
Jediným řešením bylo zaujmout
starší prasnici něčím lepším než sexem.
- Dej si zázvorovou sušenku s ořechy. - Ne, ona...
- Tady máš. - Teď neví, že to není kanec.
Snažím se zahlédnout... Ano, má vytažený péro!
- Dobře. - Má péro venku.
A je uvnitř. Je tam.
- Neví to. - Nech ho to dokončit.
- Ale já jsem... - Ne, nech ho to dokončit.
Přines sušenky, drahoušku. Přines je!
Pro které prase?
Pro tohle!
Hele, fascinuje ji to.
Nestrkej tam obličej.
Kristepane, dej si sušenku.
Bože můj.
Tohle je nejdelší... No tak, chlape.
Jeremy, myslím, že bys to měl dělat ty.
Ještě neskončil?
Jeremy, můžeš jít sem dozadu?
Já dojdu pro sušenky.
- Pojď sem. - Fajn.
Musí si myslet, že má sex.
A já jí ho teď simuluju. Aspoň myslím.
Dá si sušenku a sex současně.
A má radši sušenky.
- Tady, sušenky. - Pospěš si!
Vážně.
Mladý sex. Krásný a romantický jako Barry White.
Nech toho. Věnuj se tomu praseti!
- Sušenky, sušenky. - Jde tam.
Nevytahuj ho!
Každou chvíli musí skončit.
A je to. Má obrovské množství spermatu.
Ne.
A jde pryč. Vepřové šukání je u konce.
Tak rychle.
Nakonec jsme všechna prasata utahali
a vrátili je tam, kde měla být.
- A já se mohl uvolnit. - Dobře.
- To je v pořádku. - Do prdele.
- Jo. - Co to sakra je?
Co to má být?
Mám v kapse prasečí blitky?
To si děláš srandu.
- Podívej. - Co to...
Co to má být?
To má být...
Není to...
Zatraceně.
Už to byly skoro dva měsíce,
co ten druhý z Doncasteru zasadil pšenici a fazole.
Charlie se domníval, že bychom měli zkontrolovat regenerativní farmaření.
Můžu se zeptat, Charlie? Všechno, co vypadá jako tráva...
- Jo. - Není tráva, ale pšenice.
Jo, to je pšenice.
A tohle tady jsou fazole.
- Fazole? - Podívej, vytáhl jsem kořeny.
Je to vážně zajímavé.
Kaleb řekl, že to nebude fungovat, ale funguje.
Řekl, že sečka nebude fungovat.
- Ale fungovala. - Správně.
- Je to zatraceně dobrá půda. - To je.
Kdo by to byl řekl, že starý Groove Armada odvede tak dobrou práci?
Je to skvělé.
A taky...
Podívej, žádná nákaza. Rostliny jsou zdravé.
Koukni ty žížaly.
Myslím, že z toho bude nadšený.
- Kdo, ten Donnie? - Jo. Žížaly.
Víš, co to znamená?
Znamená to, žes vyrval zdravou rostlinu
- a připravil mě o peníze. - Jsou tam hlízy.
Když už jsme tady, dáme si lekci přírodopisu.
Tohle jsou hlízky.
To je ta část, kde se v luštěnině odehrává to kouzlo,
kdy vezme dusík z atmosféry
a uskladní ho v rostlině.
- O to se snažíme, že? - Přesně.
Nemá být v rostlině, ale zpátky v půdě.
Neuvolní se do půdy, dokud rostlinu nevytrhneme.
- Opravdu? - A zrůžověly.
- Vidíš, jak je ta růžová masitá? - Jasně.
Což znamená, že jsou aktivní.
Tady bakterie vytvářejí dusík.
Člověk z Groove Armady vyrábí dusík v mé půdě.
To ještě nikdo nikdy neřekl. Nikdy se to nepoužilo ve větě.
Pak jsme s Charliem šli do kanceláře
probrat oznámení rady...
OZNÁMENÍ O UZAVŘENÍ
...které nejen že zavřelo restauraci,
ale také znemožnilo provoz farmářského obchodu.
Chtěli, abychom zavřeli malý bar,
kde si zákazníci mohli koupit moje pivo Hawkstone.
Nechtěli, abychom parkovali na polích,
a řekli, že toalety musí pryč.
- Zdravím! - A nejhorší ze všeho bylo,
že trvali na zavření burgerové dodávky.
Jednou burger, dvakrát lanýže, jednou chilli.
- Jasně. - Děkuju vám.
To byl jediný reálný způsob, jak prodat naše maso.
Děkuju pěkně.
Neviděl jsem způsob, jak znovu obnovit restauraci.
Ale museli jsme udělat něco, abychom ochránili náš obchod.
- Farmářský obchod. - Farmářský obchod.
Máme na výběr.
Dobře.
Když to vyhlásí, nebude parkování.
Zakážou parkovat na silnici
a nebudeme moct prodávat nic jiného než jablka.
Tak mě napadlo, že zkusíme přesunout obchod sem.
Tam už moc chadlingtonské městské rady nesahá.
A co je ještě důležitější, není to oblast výjimečné přírodní krásy.
Není.
Takže co když to dáme sem?
Nebo to tu zavřeme.
Budou obrovské ztráty. A to všechno, co jsme udělali,
elektřina, záchody,
betonová podlaha, všechno.
- Stavba samotného obchodu. - Jasně.
Takže půjdeme za radou a řekneme:
„Co byste řekli, kdybychom obchod přesunuli na horní konec farmy?“
Chápu tu teorii. Chápu logiku, ale...
Věděl jsem, že bude „ale“.
Nemáme žádnou záruku, že tady povolení udělí.
Takže bychom měli...
- Osobně si myslím... - Myslíš bojovat?
Nemyslím, že boj je to správné slovo.
Je to emotivní slovo, ale myslím, že bychom
měli vyjádřit svůj názor rozumným, logickým,
- objektivním způsobem. - Fajn.
- A pak se s těma hajzlama porvat. - Což se ještě nestalo.
Zatlouct je do země jako kolíky.
Je tu pár věcí,
- kde musíme být důraznější. - Dobrý nápad.
- Jasně. - Jako třeba...
Záchody.
- Jo, my ne... - Říkají, že nemůžeme mít toalety.
Takže když jsi prodavačka a nesmíš...
- Nebude tam záchod. - Nebo prodavač. Můžeš být obojí.
Je to složitější. Kluk může jít za keř, holka ne.
Když pracuješ a musíš na záchod,
- musíš sednout do auta... - Jo.
- ...zavřít krám... - Zavřít krám.
- ...a zpět. Takže problém. - Jasně.
Myslím, že bychom s tím neměli...
Vůbec hýbat.
- Nehýbat s tím. Promluvit s advokátem. - Nebojovat s nimi.
Pak dostanou pádnou, objektivní odpověď.
Pádnou?
Ano.
Sledoval jsem Yellowstone.
Když se jim někdo nelíbí, zavraždí ho,
převezou přes hranici a hodí do rokle.
Tu scénu jsem viděl hodněkrát.
Charlie se stáhl do kanceláře a začal pracovat na odvolání.
Zatímco se činil, s Lisou jsme se vrátili k prasečímu farmaření v blátě.
Sakra. Podívej se na to.
Trčíme tady jako nevím co.
- Uvízli jsme v bahně. - Jo, nepohneme se.
- Jdou se podívat na show. - Budou se mi smát.
Podívej, všichni jsou...
Podívej! Podívej se na ně. Jsou k popukání, ta malá ouška.
- Jsou samé uši! - Seřadí se a budou se nám smát.
- Rostou tak rychle, že? - To teda jo.
Asi budeme muset přijmout, že tu zůstaneme,
dokud nepřijde mráz,
nebo dojdu pro traktor a vytáhneme to.
Když jsem se vrátil s Lambem, čekalo nás menší překvapení.
Ahoj, Liso.
Ahoj, K!
Tak co dovča?
- Judith, jsi zpátky! - Dovča super.
Judith?
- Judith Chalmersová. - Kdo je to?
- Někdo na dovolené. - Tak jsem si jednou vzal volno!
Co ty na to?
Není to špatné, že?
Není to špatné?
Jo, podívej.
Když jsem to viděl naposled, bylo to krásné bramborové pole.
A koukni na to teď. Je to obrovský prasečí podnik.
Půda je skvělá, že?
Zaprvé, vyslechni mě.
- Kdo sakra stavěl plot? - My ho stavěli!
- Kdo je to my? - Lisa a já.
V dešti. V noci. Postavili jsme celý plot.
- Podívej se na to. - Co s tím je?
Zaprvé, nemáš ani všechny sloupky ve stejné výšce.
Na tom nezáleží, Kalebe.
A tamhle je silnice. Znovu, nemůžu...
Nevymýšlej si.
- Co je se silnicí? - Všichni to uvidí.
- Vidíš... - Podívej se na tu lajnu.
Použil jsi strunu, nebo ne?
- Co? - Použil jsi strunu?
Na to jsme neměli čas.
Bylo to narychlo.
Zvládli jsme to.
Nikdo neutekl. Dali jsme na silnici ceduli:
„Tyhle ploty postavil Kaleb.“
- Celé je to geniální. - Je to...
- Takže... - Prasata vypadají úžasně.
Vysvětlím ti, jak to funguje.
- Jen proto, že... - Prasátko.
Četl jsem si o tom. Tamhle jsou odstávčata.
- Jasně. - Máme kance
a dvě prasnice...
Začali jsme tam a pak jsme ho dali tamhle se třemi prasnicemi.
Zatímco... moment.
Už se mu to povedlo.
Upřímně, děly se tu prasečí orgie.
- Dali jste sem kance... - Jasně.
a za týden ho dali ke zbytku stáda.
Jasně.
Co je na tom špatného?
Ne, to si děláš srandu.
Prosím, řekni mi, že lžeš.
Nelžu.
Spočítal jsi jim bradavky?
- Nespočítal. - Prase má asi 14 bradavek.
Mají vrhy od 10 do 14.
No, už se stalo.
Jo, ale... Musíš mít větší intervaly.
Ať nemáš 50 selat najednou.
Budeš mít 50 malých selat, která tu budou pobíhat všechna naráz.
Vážně.
Do prdele.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Buďte velmi opatrní, až budete dělat cokoli u těch svahů.
Jupí!
V životě jsem neviděl takovou neschopnost.
Jsem... naprosto v šoku.
Překlad titulků: Kristyna
Kreativní dohled Ludmila Vodičková