CLARKSONS GÅRD
KAPITEL 20 UPPRIVANDE
LISAS WEBBKAMERA
Sansa. Fot.
Fot. Hundar. Nej, hundar, kom hit.
Jösses.
Piggly Squats.
Hej, nassarna. Hur mår ni?
Nassar.
Det här är flickorna, de är lekfulla.
De här är alla de dräktiga mammorna.
Det var tidigt i mars och explosionen av nyfödda kultingar
skulle komma när som helst.
Tänker du föda?
Eftersom det var mars var Kaleb också upptagen med vårbruket
och jag fick en idé som jag trodde kunde hjälpa honom.
Vi har slut på plats. Och vad finns här?
Konstgödsel.
Va? Vad tusan?
Ja, jag köpte en svävare.
Berätta.
Som du vet, älskar jag svävare.
Min plan är... Han vet det inte ännu.
Du är säkert häpen.
- Lite grann. - Den är till dig.
Hur konstigt det än lät, pratade jag faktiskt inte strunt.
SVÄVARROVERN PÅ JORDBRUKSUPPDRAG
Svävare kommer att bli jordbrukarens bästa vän.
Ingen mer dödvikt på axlarna
och den rör sig med lätthet över de lerigaste ytor.
Så bonden kan uträtta jobbet när han vill,
fast det varit omöjligt med en vanlig traktor.
Där är en hopplös situation. Han sitter helt fast.
Tålamod.
Skaffa en svävare med kjolar.
SLUT
Min plan var enkel.
Om vi använde en svävare till att bespruta med konstgödsel...
Perfekt.
...så blev vi av med traktorspåren
som vanligtvis behövs.
Då kan man så grödor där traktorspåren brukar vara.
Jag räknade på det igår.
Vet du hur många kilometer traktorspår vi har?
- Hur många? - Åttiosju kilometer.
- Va? - Åttiosju km traktorspår.
Och de är så här breda. Så det blir...
Jag beräknade hur mycket vi förlorar.
Det är 5 200 pund per år.
Med den här, inga traktorspår.
Jag måste sen förklara för Kaleb hur man kör en svävare,
för det är är lite svårare än att köra traktor.
- Det är två motorer. - Ja.
Den här är lyftmotorn. Den här fyller kjolen med luft.
Sen, när du lyft,
startar du den högra motorn.
Det här är gasen.
- Inte bromsen? - Nu...
Nej. Det finns ingen broms.
Och som du ser, det här är styret.
- De svänger klaffarna där bakom. - Okej, ja.
De gör ingen skillnad.
- Okej. - Absolut ingen skillnad.
Om du ser ett hinder och gör så, krockar du.
Du måste luta dig. Så man kör så här
och man liksom lutar sig, åt det hållet...
- Styr det den? - Då svänger den höger.
Och luta dig ditåt, så...
Så mycket vikt du kan, så långt åt...
- Det styr den. - ...det styr den tillsammans med...
- Den. - ...styret.
Men du har ingen broms och ingen styrning.
Får jag prova den först?
Ja, det är en mycket bra idé.
Det känns bra att säga vad du ska göra.
Åh, nu går den...
...luta.
Vänta... Jag lutar.
Herregud!
Du ska köra i en rak linje.
Det är värdelöst. Lika rakt som i en rondell.
Jag är... Sväng!
Luta! Luta!
Luta och gasen.
Min unga lärling är duktig.
- Jag har det. - Ja.
Fallit ur. Han har fallit ur.
Det gick inte bra.
Kom igen, din pajas.
Jag måste kunna luta den här, jag ska bespruta.
Sväng, sväng, sväng.
Du ser, den bara glider över vetet.
Sväng, sväng. Sväng nu.
Vi lägger till sprutan och konstgödslet.
Sväng, sväng.
Nu måste vi lära honom att stanna.
Efter att körlektionen var klar
var det dags att testa svävaren som besprutningsanordning.
Vet du vad? Du ser ut som en idiot.
Det här är flytande...
Konstgödsel.
Flytande nitrat, som är otroligt frätande.
När Kaleb var klar med att fylla mina specialtillverkade tankar...
SÖT MANGO CHUTNEY
...var vi redo att ge oss av.
Är du klar?
Japp.
Kör på, min unga lärling.
Jippi!
Den sprutar.
Jag börjar bli duktig.
Det är inte illa. Kör nu lite till vänster om det.
Jag är på väg.
Men sen, efter exakt 75 sekunder...
Kaleb, sprutar den inte?
Nej.
För tusan.
Var det allt?
Det är tomt.
- Hur stor är åkern? - Åtta hektar.
Hur många gånger måste du fylla på?
Tjugofem gånger.
Du skämtar.
Det tar runt åtta timmar att spruta den här.
Det betyder åtta timmar i den här idiotdräkten.
Jag tycker vi fortsätter med sprutan.
Kan du klä av mig?
Bryt.
Jag behövde större tankar på svävaren,
vilket innebar kraftigare motorer
som klarade av den extra vikten.
Det var ett stort jobb och vi hade inte tid,
för nästa dag kom vintern tillbaka.
Och nästa natt såg vi på övervakningskamerorna
att en av mammorna skulle föda.
Vi ska se hur det går.
Titta, det är en kulting.
Hennes första bebis.
Jag tror vi har ett problem.
Orolig över att kultingen inte hittade en spene,
gick Lisa in för att hjälpa.
Jösses. Här är en spene.
Hon tog spenen. Bra, lilla vän.
Det är 10 mars. Det borde inte vara så här kallt.
Klimatet förändras. Nån borde...
Borde säga nåt om det, för det är illa.
Det är det bästa med jordbruket hittills.
Hur många blir det?
Hur många spenar har hon? Sexton?
- Ja. Det finns 16. - Hon kan få 16 kultingar.
Den glädjen blev snart till en oro,
eftersom det gick över en timme och inga fler kultingar dök upp.
Kom igen, mamma.
En räcker inte.
Kom igen, du klarar det.
Jag har hört att de föds som ur en kulspruta.
Som en kul...
Kom igen, morsan.
Hon kämpar.
Jag tror inte att hon mår så bra.
- Veterinären svarar inte... - Välkommen till röstbrevlådan...
...och inte Kaleb heller. Fan också.
Till slut svarade en veterinär.
- Hallå? - Hej, där.
Det är Jeremy Clarkson här på Diddly Squat-gården.
Hej, vad har hänt?
Vi har en gylta som har fött en kulting för en timme och 20 minuter sen,
och hon verkar inte må bra.
Inget mer har hänt.
Är det normalt, en timme och 20 minuter mellan kultingarna?
1 timme och 20 minuter?
Ja.
Det brukar gå mycket fortare.
Krystar hon eller rör hon bara på sig?
Verkar hon obekväm?
Hon är mycket obekväm.
Men Lisa säger att det är så folk ser ut,
eller djur ser ut, när de föder.
Hon vibrerar och grymtar,
och jag tycker hon verkar må dåligt.
Men jag är en man, jag vet inte vad jag pratar om.
Okej.
Lisa är tillbaka på gården för att hämta gummihandskar
och är redo att stoppa in handen för att känna efter.
Det är nog det bästa man kan göra,
för det är bättre att se om man kan känna nåt.
Så ja, har du nåt glidmedel?
Lisa har glidmedel.
- Sänd inte det på tv. - Ja.
Om ni känner efter och om hon känner en kulting,
känn efter om det är framben eller bakben,
och om det känns som om de kommer i normal position.
Hon kan dra lite grann.
Okej, tack, Jenny. Hej då.
Jag har de här, men också...
Perfekt.
Jag vet inte om jag kan känna med de här. Föredrar dem.
Vi går fort in,
för det har gått två timmar nu.
- Enligt Jenny... - Ja.
...för du in handen
och om du känner ben eller huvud
försök försiktigt dra i dem.
Om den ligger sidledes måste vi ringa henne.
Duktig flicka.
Jag är så ledsen.
Hon har slutat nu.
Jag är inne.
- Och? - Jag är inne.
- Åh, de ligger så högt upp. - Känner du en kulting?
Jag... Nej. Jag känner ingenting.
De är så långt in.
- Jag ringer Jenny igen. - Snälla, ring Jenny.
Okej. Bra gjort.
Vi kan ge henne en injektion av oxytocin som hjälper ibland
eller så kan ni få upp henne så att hon går omkring.
Va? Låta henne gå omkring...
Om ni försöker få henne att röra på sig lite
stimulerar det ibland.
Okej. Bra.
Det är så kallt.
Kom igen, grisen.
Hon kommer aldrig att göra det. Hon föder!
Skulle hon gå omkring?
När du födde barn, om nån kom in med en hamburgare,
skulle du inte säga: "Okej, jag följer den."
- Du skulle... Hon kommer. - Nej, men hon...
Otroligt.
Hon håller på och föder men hon kommer med ut för en hamburgare.
Jag knyter an till min kulting.
Nej. Släpp inte in henne.
Nej, nej! Hon trampar på mig!
Nej! Jäklar! Vad händer?
Jag kan inte... Grisen attackerar mig. Jisses.
Jag har brottats med en gris.
- In med dig. - Lisa,
vi måste få ut henne och gå,
så sa veterinären.
Lisa.
Hon har stora sammandragningar.
Hon har varit uppe och...
Hon har inte promenerat. Hon...
Du skulle inte kalla det en promenad.
Den kommer. Vi har en kulting. Ja.
Den ångar.
Hon ångar... Ångan.
En stor kulting.
Såja. Kom hit.
Kom hit, din hala flicka.
Det var två.
En fjärt. Det kommer en till.
- Gör det? - Ja.
Grisen kommer.
Ja. Titta, gris tre.
Lisa, hon sitter fast med mamman.
- Vad ska jag göra? - Va?
Hon sitter fast med en sträng.
Nej, det går bra. Det är navelsträngen. Den ska vara där.
- Kom igen. Slicka den. - Herregud. Så söt.
Tre grisar.
Duktig mamma.
Under de följande timmarna föddes sju till.
Och efter en snabb tupplur
återvände vi för att se hur allt gick.
Godmorgon, grisarna.
Bra gjort, mamma.
- Tio grisar. Va? - Jeremy?
Är det en som inte rör sig? Kom och titta.
Åh, nej.
- Nej. - Är de okej? Älskling, är de okej?
Nej. Det var en stor och frisk en.
Är du nedtrampad?
Åh, nej.
Lisa.
Hon satte sig på en till.
- Titta. - Hon krossar dem.
De är perfekta.
Du var stor och fin.
Och du är en fin liten flicka.
Vi har två, tre, fyra, fem.
Vänta, sju. Ligger hon på en?
- Det är bara sju. - Okej. Det är...
Fan också. Var är den andra?
Okej, jag...
Jag tror att hon ligger på en av dem igen.
- Okej. - Ja, där är den. Bakom henne.
För tusan, hon krossar dem igen.
- Du är en skitmorsa. - Där är den.
- Nej, det är hon inte. - Jo, hon låg på en av dem.
- Det var så två dog. - Men hon är ledsen.
Där är den.
Tre, fyra, fem, sex, sju, åtta. De är alla...
- Nu är det bättre. - Jag vet.
Men du får inte sitta på dina barn.
Inser du att vi får göra det här varje natt i en vecka nu?
Vi gjorde fel, eller hur?
- Det gjorde vi. - Ja.
Mycket riktigt, den natten...
...började en sugga till att föda.
Men den här gången var de bara tre.
Hur mår du, mamman?
Så nu är det...
Den första födde tio,
satt på två, så det är åtta.
Nio, tio, elva,
och en av dem föddes här i morse.
Det blir 12.
Hon är så enorm.
Se på dig. Ja.
Vi har Klumpiga grisen som satt på två av kultingarna och dödade dem.
Schweizergrisen som skulle föda 10, 12 eller 16 kultingar,
och bara födde tre. Och nu har vi Enhetsgrisen.
Hur gick det till?
Jag pratade bokstavligen med kameramannen i två sekunder,
tittade bakåt och en till kom ut.
Det är en duktig gris. Hon föder lätt.
Lisa kom precis i tid för att se Enhetsgrisen ploppa ut nummer tre.
Det kommer en till.
Kom ut. Kom igen.
I slutet av morgonen hade Enhetsgrisen fött tio kultingar.
Och eftersom hon hade haft kullar tidigare,
verkade hon veta vad hon gjorde.
Bra gjort, mamma.
Men när vi senare kollade upp dem...
Vi har en, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio.
Helvete.
Åh, nej.
Jag kan inte.
En till.
- Hon har uppenbarligen krossat den. - Ja.
När vi kollade de andra mammorna...
- Här är åtta kvar... - Ja.
...för två dog.
- Det är bara sju. - Jag vet.
Hon kan inte ha dödat en till.
Åh, nej!
För tusan.
Herregud, så upprörande.
I slutändan hade vi förlorat fyra kultingar,
och tre av de fem överraskningarna
som hade kommit två månader tidigare.
De är så söta.
- Sju kultingar har dött... - Av...
Tjugoåtta. En fjärdedel har dött.
Vad gör vi för fel?
Orolig över att vi hade gjort nåt hemskt misstag...
- Hej, hur är det? - Hej.
- Vanessa. - Bra.
...konsulterade vi våra grannar, Vanessa och Andy,
som varit grisbönder i många år.
Sju kultingar, 25 % av dem, har blivit krossade,
det är mycket eller hur?
Ja, det är det. Men hur...
- Mammorna sitter på dem. - Det är inte ovanligt.
De är typiskt dåliga mödrar. De...
- Ja. - Vissa är värre än andra.
Den här rasen är hemsk på det.
- Ja, jag menar... - Ja, och grisar i allmänhet.
- De är... - Ja.
En grej med hyddorna är att...
Om de är i ett stort hus tillsammans med andra suggor,
säger de andra suggorna till den som sitter på sina kultingar...
- Förresten... - De börjar bråka.
De märker det.
Om man har en dålig mamma, säger de andra till.
Efter att ha tagit in den informationen pratade vi med Kaleb.
Största problemet är att kultingarna fryser.
När mamman lägger sig...
Mamman går för att äta. Kultingarna säger:
"Fan, vad det är kallt."
De kurar ihop sig med varandra och så kommer suggan tillbaka,
och de hittar automatiskt värmen.
När suggan börjar lägga sig försöker de genast komma i värmen.
- Av grisen. - Förstår du?
- Det var jättekallt i natt. - Det är problemet.
Därför förlorar du så många. Inte för att du är en dålig bonde.
Du är duktig, och jag är snäll.
- Du är duktig. - Bra.
Nu visste vi varför kultingarna dog.
Men vi visste inte vad vi skulle göra åt det.
Och den natten förlorade vi en till.
Och vi hade ett nytt problem,
för den sista dräktiga suggan
visade inga tecken på att vilja grisa.
Mjölken har inte runnit till. Hur kan hon vara så sen?
Hon kanske är tom.
Ska hon heta Baron?
Baronessan.
- Hon är din favorit. - Ja. Min vän. Så snäll.
Hon är underbar.
Hon åt väldigt lite.
Så vi ringde efter veterinären Jenny.
- Här är vår sjuka gris. - Hon är väldigt rar.
Så hon äter dåligt, det är inte bra för nån.
- Det betyder att det borde vara... - Ja.
Lisa kommer nog nu att ordna med en lyxambulans
och placera henne på ett grisvårdhem med...
...streaming-tv.
Hur länge har hon haft mat framför sig? 12 timmar?
Mer? 18 timmar? Och hon... Hon sitter där utan att ens röra sig.
Hon sträcker ut tungan och tar en bit.
Hon äter inte som en gris.
Det får mig att tro att det är...
Nåt är fel.
Hon ser inte glad ut, verkligen inte.
Man ser när hon rör sig.
Det väser lite när hon andas, hörde jag när jag lyssnade.
Så jag undrar om hon kanske har en infektion.
Så jag ska ge henne en antiinflammatorisk medicin,
och antibiotika och se hur det går.
Förlåt, raring. Det här gillar du nog inte.
Duktig flicka.
Hon är klar.
Bra gjort.
Hon är väl dräktig?
Hon verkar verkligen tung,
vilket antyder att hon är dräktig. Och det är bra.
Duktig flicka.
- Tack. - Ring om hon inte blir bra.
Ja, det gör vi.
Medan vi oroligt väntade på att Baronessan skulle föda,
skedde större saker omkring oss.
Nere hos West Oxfordshires fullmäktige hade en inspektör kommit
för att pröva vår överklagan mot stängningen.
FULLMÄKTIGEMÖTE ÄMNE: DIDDLY SQUAT-GÅRDENS ÖVERKLAGAN
Vi blev rådda att inte vara där.
Istället gjorde vi allt för att se till att gårdsbutiken
var lokal, följde fullmäktiges regler och var helt oklanderlig.
Ned, som jobbar för oss och som just fyllt 16,
det här är hans kakor bakade i hans lilla kök.
Granola. Från granntjejen.
Mjölet kommer från den åkern.
De här är alla gjorda i vårt kök.
PEELINGTVÅL
De här gör en granne.
De här är från mrs Viktor.
Viktor gör vår honung
och mrs Viktor gör tvål på vår honung.
Det här är vår goda jerky med vår chili.
Vi odlar mer chili i år.
De här görs i Chipping Norton av en lokal bagare.
De här görs på vårt vete.
Det här är vårt gin som görs i Barford.
Krukorna görs av en lokalbo.
Det här är vår förra chili...
Programmet är bara 40 minuter
- och du har pratat i 28 minuter. - Var tyst då.
Lika viktigt var hamburgervagnens framtid,
för utan en restaurang
hade det blivit vårt enda sätt att sälja vårt kött med vinst.
Jag vill ha en hamburgare, en tryffel och parmesan.
Tack.
Annie, som driver vagnen hade varit på mötet den dagen
för att berätta varför hennes företag skulle få vara kvar.
Berätta. Hur var det?
Det var ett stort rum. Och i bakändan av rummet
fanns 12 rader med åtta sittplatser
med en gång i mitten.
Sen sitter fullmäktige på ena sidan med sin lagrepresentant.
Och ordförande sitter högst upp
längst bort och ser ner på oss.
- Har han skägg? - Nej.
Det är bra.
Jag var några minuter sen för jag hittade ingen parkering.
Vilken ironi.
Jag fick plats bredvid Emma, som producerar mjölken.
- Ja. - Jag ville sitta bredvid en allierad.
Och så sa han: "Har nån åhörare nåt att säga?"
Jag stod upp och sa: "Jag heter Annabelle Gray.
Jag är uppvuxen med jordbruk,
har bott på landet i hela mitt liv,
och nu driver jag matvagnen bakom Diddly Squat",
och då hördes ett slags...
- ...i rummet. - Överallt.
"Då var det dags."
Jag sa: "Jag känner starkt för det.
Ni har nåt som kan vara en enorm tillgång.
Det är inte perfekt. Jag har inga hemligheter.
Det finns saker att hantera, men ingen vill,
för ingen vet vad ni kommer att bli upprörda över.
Ge oss infrastrukturen att göra nåt fint."
Precis. De sa att vi fick ha en toalett, att det räckte.
Vi fick ha nio parkeringsplatser, för det räckte.
Fullmäktigemannen som jag precis såg sa
att baserat på tio platser...
"Alla går ut ur bilen. Ni har fem minuter att gå runt.
Om ni vill ha nåt måste ni köpa det inom fem minuter."
- In och ut på fem minuter. - Fem minuter. Ja.
Om nån funktionshindrad dyker upp,
vet jag inte...
Vi tar tid på honom nästa gång.
Men fick du en känsla för hur det gick?
Säger de att det inte är en gårdsbutik?
De säger att folk kommer och köper,
men att det egentligen är underhållning.
Det gör mig förbannad. För det är...
- Jag ser på det och... - Varenda sak.
"...jag vet var det brödet kom ifrån. Vetet. Ölen."
Allt finns där. Och jag tittar ut och ser vad ni gör och tänker:
"Där är köttet som finns i brödet
som är bakat på vete härifrån."
Det kunde inte vara en mer äkta bondgård.
När det först började
sa vi inte emot så mycket, men nu...
Och jag älskade när fullmäktige sa:
"Folk kör förbi andra gårdsbutiker som är bättre", och man tänker
- att våra kor betar gräs... - Ja.
...sköts på bästa sätt under vintern.
Och det är inte fullmäktiges sak att säga:
"Ni kan åka till en annan gårdsbutik. De har bättre kvalitet."
Och om de stänger dig har vi inget sätt att...
Om du blir avstängd är det kört.
Hursomhelst. Tack så jättemycket...
Chadlingtons fotbollströja.
"Min tröja är bättre än din tröja."
Jag gillar det.
Lisa. De här är mina vågar från köket.
- Lisa! - Va?
Det är mina vågar från köket.
- Nej, nej. - Jo, det är det.
- Nej. - Jo.
För jag hittade dem inte. Du snodde mina vågar.
Jag kanske lånade dem för lite grönsaker.
Varför köper du inte egna vågar?
- För... de är här nu. - Jag hittade dem inte.
Väg inte kycklingen
- när den ska i ugnen. - Jo.
Tänk: "Den väger runt 1,5 kilo."
Då vet du sen.
Det är därför jag får salmonella när du lagat mat.
- Varför lagar inte du mat? - Det gör jag.
- Då får du inte salmonella. - Därför...
Men jag kan inte väga nåt.
Jag undrade var de var.
De är bra, förresten.
Efter att noga ha följt förhandlingarna
trodde Charlie att det skulle gå veckor innan inspektören fattade ett beslut.
Och det enda vi kunde göra var att fortsätta jobba.
Men det kunde vi inte.
I mitten av mars började det regna och det slutade inte.
I dagar.
Det drabbade speciellt Kaleb,
för det var för blött för att så den mest värdefulla grödan.
Durumvetet är vår mest inkomstbringade gröda.
Den kan dra in mycket pengar, speciellt för min sida i år.
Kanske, det kan vara både vinst och förlust.
Vi har odlat den i två år och har sett hur bra den är.
Men tyvärr måste man så den i rätt tid.
Annars kommer den att lida.
Och då blir det sämre avkastning.
Jag ville... Ja.
Jag tror inte att det nånsin slutar regna.
Den oändliga blötan innebar att vi inte kunde jobba på dammen.
Inte en chans.
Det är mycket vatten.
Leran har spolats bort, titta.
Vi måste vänta tills vattnet sjunker.
Jag håller med.
Jag vill jobba.
- Det regnar. - Jag vet.
Men det var goda nyheter i grisskogen,
för lyckligtvis hade inga fler kultingar dött.
Men Baronessan hade fortfarande inte börjat föda.
Och trots en vecka med antibiotika mådde hon inte bättre.
Hon sov utomhus i natt, för hon är så varm.
Hon äter inte alls.
- Jag vet inte vad vi gör för fel. - Det måste vara nåt.
Det här är... Det är hjärtslitande.
Jenny är här. Titta.
Fortfarande sjuk.
Ja.
- Hon sov ute i natt. - Ja.
Så febern gick ner. För att hon sov utomhus.
- Jag tar med... - Hon andas tungt.
Vi tar alternativ två.
Det kan vara att om hon blev dräktig
och ungarna dog inne i henne,
så får hon inga värkar för att föda,
men de finns kvar där inne.
- De ruttnar i henne. - Vad gör man åt det?
Vi kan försöka sätta igång henne, så att de föds.
Utan mer diskussion började vi igångsättningen.
Om de är döda så ska vi försöka få henne frisk igen.
- Så hon blir bättre. - Och sen...
Bakom örat. Och in... Injicera.
- Bara så? - Ja.
Så den här tiden,
klockan tre imorgon får hon den andra sprutan av er.
Jag kan göra det.
Det är bara en liten spruta. Inte som antibiotikan,
som är en grov nål.
Det är bara lite, borde gå enkelt.
Det blir bra.
Jag ska ge henne det här.
Och om fyra till 12 timmar borde hon börja föda.
Såja.
Hej, min vän.
Klart.
Sent på eftermiddagen började medicinen verka
och hon födde en kulting som levde.
Men det var fortfarande problem.
Födandet har satt igång.
Hon har fött en riktigt liten kulting.
Hon har ingen mjölk,
kultingen söker en spene, men hittar ingen mat.
Hur går det?
Hon har fått en. Hon har ingen mjölk.
Titta där.
- Jösses. - Den är så liten.
Har vi grismjölk? Modersmjölkersättning?
Det där är väl ingen frisk kulting?
Det är veterinären.
- Hej, Nathan? - Hej.
Hej, det är Jeremy på Diddly Squat.
- Ja. - Ursäkta att jag stör.
Så varken Dilwyn eller Jenny är där?
- Så jag ringer och stör dig. - Det är okej.
Jag vet inte om du känner till vår sjuka sugga.
Hon har fött en kulting, men den är stor som en mus.
Hon har ingen mjölk.
Jag undrar om du har nåt råd.
Om hon inte producerar mjölk,
är nästa steg
att flaskmata kultingarna med råmjölk.
Var får man tag på råmjölk?
I det här fallet är det nog enklast om vi använder
ett slags färdigblandad lammnäring
Jag kan ställa fram några på kliniken som ni kan hämta
och ni behöver bara följa instruktionerna,
blanda den och flaskmata kultingarna.
Okej, Nathan. Tack. Hej då.
- Okej, sköt om er. Hej då. - Hej då.
En i filmteamet åkte för att hämta mjölken
och sen kom Kaleb...
- Försöker hon krysta? - Ja.
...precis när Baronessan födde kulting nummer två.
Ja.
Ja. En till.
Kom det en till?
- Ja. Vi har en till. - Lever den?
Japp. Såja.
- Är den ännu mindre? - Ja.
Den är otroligt liten.
"Jag är så hungrig!" Det kan jag tro.
Den här är otroligt svag.
En av dem är jättesvag.
Jag har... Är det den lilla?
Nej, den större. Hon orkar inte öppna munnen.
Hennes huvud bara halkar omkring spenen.
Lyckligtvis var mjölken nu klar.
Okej. Bra.
- Såja. - Nästan...
Bra.
Perfekt.
Du blir en stor, stark gris.
Uppe och springer på nolltid.
Sen kom Nathan och började göra veterinärmirakel.
Vi har en till.
- Vid liv? - Ja.
Så där. En till.
- Lisa? - Ja?
- Hur många nu? - Fyra.
Lever alla?
- Ja. - Är de små?
Ja.
Vänta. Ja, en till.
Snart var Baronessan mor till fem kultingar.
Jag lägger dem vid mamman så att de håller värmen.
För han känns lite kall. De borde ligga tillsammans.
Efter att vi hade flaskmatat dem åkte vi hem för att sova en stund.
Nästa morgon hittade vi tre av kultingarna döda.
De var för svaga för att överleva.
Vi flyttade de återstående två till en uppvärmd bur på gården,
men inte ens det fungerade.
En död till.
- Är det den enda som är kvar? - Vi har en till.
Var är mamman? Är hon okej?
Hon lever fortfarande.
Vi förlorar många kultingar.
- Va? - Vi förlorar många kultingar.
Det är jobbigt.
Och vi måste mata den här var tionde minut eller nåt.
Jag minns inte vad veterinären sa nu, men...
Kom hit.
Vi har en som är livlig.
Var det den som kom tvåa?
Jag minns inte, ärligt talat.
Vi ska få den att överleva.
- Ja. - Och hennes mamma.
Mamman överlever. Jag ska gå dit nu.
Du åker dit.
Den kvällen gjorde vi vad till och med de mest hårdnackade bönderna
gör i en sån situation.
Kom igen. Såja.
Vi tog in den sjuka kultingen i köket.
Såja. Kom igen.
Så där ja.
Den är fortfarande liten.
Den är lite kall. Dina öron är kalla.
Vi stoppar tillbaka dig.
Försök hålla dig varm. Ja.
Jag ska inte sätta in dig. Det är bara varmare här.
Jag är ledsen. Så där ja.
GÅRDSBUTIK
Följande dag, som ödets ironi,
åkte vi till gårdsbutiken för att träffa Andy Garcia, slaktaren.
Ja, det är mycket. Vi tar en titt.
För han hade styckat grisarna som jag nyligen tagit till slakteriet.
Sju lådor. Det är två grisar i de här.
Du borde lyfta dem, det är dina grisar.
Du är ung. Och jag har sett dig sikta med geväret medan du hade en barnvagn.
- Titta. Din favorit. - Al Capone.
- Ja. Sidfläsk. - Smaskens.
Kotletter här. Men man ser att de var fina grisar...
- Fint fett. - ...på fettranden.
Den som tagit hand om dem gör ett bra jobb.
Man ser att de kommer att äta gott.
Många korvar.
- Milda makter! - Carolina Reaper och honungskorv.
- Jösses. - Det finns mer. En låda till.
Två grisar har producerat...
Fyra, åtta...
- Det är 36 förpackningar med sex per låda. - Jösses!
-"Jeremys Sand och svart skogsgriskorv". - Det låter gott.
Låter gott.
Så bra för min sida av tavlan.
Det är underbart, men det är... Jag var...
En grej jag inte fattar
är att vi har det så svårt med de nyfödda kultingarna.
Riktigt svårt.
Man är uppe hela natten och tar hand om grisarna
och försöker värma dem
- och hålla dem vid liv. - Ja.
Och sen tar man en paus
- för att få det här. - Ja... Det är jobbigt.
Ja, blandade känslor.
Det finns bara ett ord jag kommer på och det är bondförnuft,
för du älskar djur.
Alla bönder älskar sina djur.
Och sen dödar de dem och säljer dem.
Du får älska dem två gånger.
På gården, medan regnet fortsatte falla,
tog jag in den sjuka kultingen på mitt kontor,
för att hålla ett öga på henne medan jag jobbade.
Hon är inte vid spisen,
utan bredvid kaminen i ladan.
Och hon mår inte bra.
Hej.
Nej.
- Den sista. - Jag vet. Kom igen.
Det är okej, lilla vän. Jag är här.
Du kan gå nu. Jag är med dig.
- Hennes mor mår inte heller bra. - Jag vet.
Hon mår sämre nu.
Ja. Det gör hon.
Det är så sorgligt.
Hej, Jenny.
- Hej. - Hej.
- Hejsan. - En välbekant syn.
Jag har hört att hon inte mår bra.
Ja.
Hon har dött. Det finns inget liv.
- Hon föddes väldigt liten. - Ja.
Men...
Jag klarar det inte. Jag kan inte ha grisar.
En mardröm. Jag tycker för mycket om dem.
Otroligt nog var tortyren inte över.
För sen måste vi åka till Baronessan,
nu när alla hennes kultingar var döda.
Kom, raring. Hej, sötnos.
Jag vet. Duktig flicka.
Vad gör du, Jenny?
Jag tar hennes temperatur för att se om hon har feber.
- Hon är vinglig. - Som om hon är full.
- Riktigt vinglig. - Ja, hon ser...
Man ser hur hon svajar.
Ja. Hon har inte ätit. Hon drack lite vatten bara.
Man ser på låren att hon...
Hennes rumpa borde vara rund och muskulös,
men den är kantig,
så hon har tappat mycket muskler och stöd.
Och problemet är, speciellt i den här terrängen
där det är små kullar,
jag är rädd att hon kommer att
ramla ner och kollapsa.
Det kan vara cancer.
Det andra det kan handla om
är om hon har leverskador, och det är inte...
Går inte att bota.
- Ja. - Lider hon?
Ett djur som inte äter mår inte bra.
- Hon är så ostadig nu. - Jag vet.
Om ni inte tar beslutet nu,
har jag en känsla av att vi hamnar i samma sits om en vecka
när hon kollapsat där nere.
Om hon inte blir bättre och hon lider, är det dags
att göra det barmhärtiga.
Ja.
Om ni vill att jag gör det,
så gör jag det och sen måste ni
få nån att hämta henne. När allt är klart.
När gör du det i så fall?
Jag kan göra det nu.
Om ni vill.
Jävlar. Vad tycker du?
Jag ger er gärna lite tid.
Jag vill inte att hon ska ha ont,
och bli sjukare och sen...
Du vill inte att hon dör.
Jag vill inte att hon dör av att ha brutit benet och ramlat
ner där helt ensam.
Det är alltid ett riktigt svårt beslut och...
Ja. Hon är så fin.
Hon verkar vara lite extra rar.
- Ja, hon är en raring. - Ja.
- Hon har alltid varit bäst. - Ja.
Ja? Är det dags?
Ni behöver inte vara här om ni inte vill.
Jag vill inte vara med.
Nej.
- Tack, Jenny. - Inga problem.
Hej då, Baronessan.
Herregud.
Ja.
Okej, raring. Nu är tiden ute.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Monika Andersson