CLARKSONOVA FARMA
KAPITOLA 19: NÁDENIČINA
Dej to podél střechy. Zvlní se to samo.
- Jsi připraven? - Nemusíš to házet. Jsem tady.
- Jo, ale musím to rozhoupat. - Ty to nevíš, ale jsem dost vysoký.
Je to velký den.
- Kolik tam bude traktorů? - Sto traktorů.
Sto traktorů?
Sto traktorů. To vše pro charitu.
Dáš to pod to střešní okno?
Ne, tudy ne.
Radši bych to dělal s kamarády než s tebou.
Všichni to slyšeli, že?
Slyšeli všichni vánoční přání Kaleba Coopera?
Potřebuju svazovací pásek.
Nikdy jsem nepochopil, jak fungují. Byl bych jako policista k ničemu.
- Prosím. - Už to je?
Už to je.
Mohl bych být policista.
Řekni to celé: „Zvládl jsi to.“
Zvládl jsem to.
Každoroční vánoční jízda traktorů ohlašuje začátek požehnaných Vánoc.
A když se všichni usadili
před televizí ve svých nových svetrech,
já nikoli.
Normálně bych přemýšlel, na který večírek mám dnes večer jít
a kam půjdu zítra na oběd.
Teď si jen říkám:
„Mají prasata vodu? Mají krávy seno?“
Dobré ráno, prasata. Čekáte na jídlo?
Šup, psi.
Jděte ven.
Máte hlad?
Tři, dva, jedna a hop přes plot!
Hej, ustupte. No tak.
Možná trochu sem.
To je ono.
A pak...
Pse! Vypadni!
Sanso, k noze.
Jak jste se sem dostaly?
Jak se dostaly dovnitř?
Jsou Vánoce.
No tak, odstávčata.
Pojďte, odstávčata.
Čas oběda. Aryo! Sanso! K noze.
Psi, ven.
Výborně.
Teď teda.
Tak honem.
Výborně.
Zajímalo by mě, jak to dokážou,
když do Range Roveru nevyskočí.
No tak, Sanso, dovnitř.
Sanso, nastup si.
Dovnitř.
Dělej.
Nastupte si.
Sanso, dovnitř.
Ty jsi takový kašpar.
I když Vánoce byly hektické,
na Nový rok se mi podařilo na týden utéct.
Zdravím, prasátka.
A když jsem se vrátil,
prasečí chůva Kaleb měla překvapivé zprávy.
- Jaké byly prázdniny? - Skvělé.
Jak se mají prasata?
Bylo zajímavý starat se o ně,
když jsi byl pryč.
Jak to?
Máme pět selat.
- Co prosím? - Máme pět malých selátek.
- Selata? - Jo, selata. Pět.
Všem se daří moc dobře.
- Jak se to stalo? - Nevím.
Právě se spářili.
- No... - Před měsícem.
- Takže byla těhotná, když jsem ji koupil. - Jo.
Prodali je jako netěhotné.
Udělal jsi dobrý obchod,
protože máš pět selat, o kterých jsi nevěděl.
Nazdárek.
Podívej!
Jsou rozkošná.
Jsou roztomilá, že?
Dobrá práce, mámo.
Podívejme se na tebe.
Podívej.
- Jsou lepší než ovce, že jo? - Ano.
To jsou.
Matce to nevadí, co? Podívej se na ni.
Ahoj.
Protože měla stojaté uši,
bylo jasné, že otec nebyl z plemene Sandy a Black.
Ale ať už to byl kdokoli, zplodil skvělé potomstvo.
- Mám ho dát zpátky? - Jak dlouho tam budou?
Budou tam další...
Přesuneme je jinam, že?
Musíme je dostat
- z tvého pole do lesa. - Jasně.
Chci je dostat z tohohle pole,
protože to tady působí bezútěšně.
Podívejte se na tu maličkou. Je fakt malá.
Máš ho?
Takový mikro prase.
Docela dost hřeje.
Vždycky se najde skrček.
Ale ona je...
Koukni na ten nosík.
Hrdí rodiče.
- Usmívají se. - Hrdí rodiče.
Hrdí rodiče.
Bohužel, tento šťastný okamžik měl krátké trvání.
Protože druhý den se malé prasátko ztratilo.
A pokud nechcete vědět, co se stalo,
dejte si prsty do uší.
Přijde mi neuvěřitelné, že prase nežere cibuli,
- ale sežere své vlastní dítě. - Já vím.
Jediné, co nežerou, jsou zuby.
- Zuby by nesežrali. - Ale zuby tam nebyly.
Je tam jen kus ucha.
Bylo tam jen tohle. Tak jsem zjistil, že ho sežrali.
Nejdřív mě napadlo, že ho chytilo káně.
Ale to by se nedostalo do piglú.
Stejně bylo churavé. Je to moc smutné.
Jen doufám, že bylo mrtvé, než ho sežrala.
Přestaň.
Prozatím jsme museli nechat prasečí kanibalismus stranou,
protože jestli měl Kaleb pravdu a prasečí tsunami byla na cestě,
museli jsme jim fofrem postavit nový domov v lese.
Tady bude tenhle plot.
Brána bude tam, tam a tam.
- Je to 80 metrů. - Jo.
K téhle bráně se půjde tudy a tudy. K téhle tudy a tudy.
Postavit nový plot podél a nahoru je snadné, že?
Jo. Naměřím 80 metrů, vydrž.
Není to perfektní?
A Gerald na ně může dohlédnout.
- Geralde, máš krásný výhled na les. - Pěkný jihozápadní vítr.
Protože Geraldův dům není daleko.
Uslyší prasečí troubení.
Bůh mu žehnej. Když už mluvíme o Geraldovi.
- Už je po operaci, že? - Jo, před třemi dny.
- Mluvil jsem s ním. - Mluvil jsi s ním?
Jo, před dvěma dny. Vezmu mu vepřové.
- Chce vepřový pupek. - Dobře.
Už je mu nejspíš trochu líp.
- Očividně. - Zdá se šťastnější.
Ne, říká se, že se uzdravuje.
To rádi slyšíme.
Spadlo tu pár zdí, takže se musí vrátit.
Ne. Chceme ho zpátky.
Podle plánu jsme měli začít řezáním horních větví,
aby nám nepřekážely.
A protože je to televizní pořad, byl povyk kvůli zdraví a bezpečnosti.
Ježíši Kriste, neškubej se mnou.
A abys určitě neutekl...
Do toho nejdu. Sundejte to.
- Prosím? - Tohle si nevezmu.
Nemůžeš to nemít, když nás natáčí.
Můžeme? Sekne ti to.
Zvládneš to, Liso?
Jo.
Asi jsme skončili.
Skončili jsme.
Tudy, princezno.
Sakra. Jsi v pořádku?
Dobrý, dostanu tě z toho.
Jsi v pořádku?
Zapomněl, že je připoutaný.
- Sakra. Zapomněls, že jsi připoutaný? - Jo.
Couvni trochu.
- Poranil sis hlavu? - Couvni.
- Musíš se trochu předklonit. - Já to udělám.
Posuň se trochu dopředu.
Buďme brutálně upřímní.
Zranilo ho bezpečnostní zařízení na ochranu zdraví.
Budeš mít modřinu.
- Stalo se mi to samé, pamatuješ? - No vidíš.
- Jo, to je pravda. - Jo.
Musíme se zbavit
veškerého zdravotního a bezpečnostního vybavení.
Vážně lidem ubližuje.
Naštěstí byla Kalebova lebka pevnější než ta klec, o kterou se praštil,
takže práce pokračovala.
Ještě.
Pojeď trochu ke mně.
Ale při stavbě nových chlívků
mi připomněli, že lesy naléhavě potřebují údržbu.
Hlavním úkolem, jak jsem zjistil už na podzim,
bylo opravit rychle se hroutící přehradu.
Tohle má být plné štěrku.
Štěrk ale odnesla voda.
Mělo by tam být pět železničních pražců.
Voda se pak dostane do trubky a vyteče.
Když to nespravím, než zase začne pršet,
voda všechno odnese a rybník zmizí.
Pstruhové ani ledňáčci,
kachny, nic nezbude.
Musím to spravit.
Ale byl jsem dost moudrý, abych věděl, že než udělám něco takového
v lesním prostředí plném myší a hrabošů,
musím se poradit s panem NeNe.
K noze.
- Dobré ráno, Tome. - Dobré ráno, Jeremy.
- Jak se máš? - Rád tě vidím.
Já tebe taky.
Psi, pojďte sem. K noze.
Trénuju je, vydrž.
Pochopil jsem, že máš nějaké plány
- s prací kolem... - K noze!
- tohohle jezírka. - Ne.
Sanso, Aryo, k noze!
Chceš tady udělat...
Můj plán je... Chci udělat tohle.
Potřebuji se dostat skrz.
Musím opravit přehradu.
- Jasně. - Je rozbitá, jak vidíš.
Jak se dalo čekat, Tom už měl připravené vlaječky.
Vypadá to, že tu jsou raci.
- Myslím, že jich je hodně. - V tomhle rybníku.
Ti američtí?
Jo, severoamerický signální rak.
- A to jsou ti špatní. - To jsou ti špatní.
- Zabíjí všechny naše anglické. - Jo.
Jsou to šedé veverky račí říše.
- V podstatě. Jo. - Vážně?
Jsou drzejší.
- Jak jsou velcí? - Běžně mají 16 až 18 centimetrů,
- samci jsou větší. - Kolik je to v anglických mírách?
- Šest palců. - Můžou vyrůst až takhle.
Jsou jako humři.
Prvně je vidět agresivní samce.
- Jak agresivní? - Super agresivní. Žerou svá mláďata.
Jo, to se teď děje často.
Když teď vím, že tu jsou raci,
chytím je a pak je prodám v obchodě.
To nemůžeš.
Trest odnětí svobody?
Je za to trest odnětí svobody.
- A pokuta. - Jasně.
Myslím, že je to asi 2 500 liber.
- Dva tisíce? - Ano.
Takže kdybych jednoho z nich chytil,
- dostal bych pokutu 2 500 liber. - Přesně tak.
- Potenciálně je to i vězení. - A možné vězení.
- Jasně. - Možná.
- Záleží, jak to posoudí. - Bože můj.
Další problém je,
že některé břehy jsou vymleté.
- To je největší problém. - Požírají břehy!
Jo, raci dělají díry do břehů.
Můžou se zahrabat asi 2 metry pod hladinu vody.
- Aha. - Dokážou vyhrabat dost spletité nory.
- Pokud chceš použít stroje, - To chci.
musíš si dát pozor, jak moc se k těm břehům přiblížíš.
Abych nerozmáčkl nějakého invazivního raka?
Stroj by mohl skončit v jezeře,
což nechceme.
Takže bych byl velmi opatrný kolem těch břehů.
Jak se to podle tebe má udělat?
Nejlepší by bylo
udělat to ručně, než sem tahat stroje.
- Ne. - To je nejbezpečnější způsob.
S Tomovou radou ohledně nepoužívání těžkých strojů na paměti
jsem se pustil do práce.
Jo.
Představím vám to.
Vyrobeno v Itálii, nízké těžiště,
maximální rychlost 4 kilometry za hodinu.
To je dvakrát rychlejší než šnek.
Kvůli rychlosti jsem to ale nepořizoval.
Dálkově ovládaný robo-mulčovač je jedničkou
v odklízení naprosto všeho, co mu stojí v cestě.
Svatá prostoto!
Co je to za věc?
Zatracený pekelný oheň.
Tohle je ničitel světů.
Dálnici HS2 mohli postavit za 20 minut,
kdyby měli tohle.
Ani nevidím, co to tam dělá.
Je to úplně nová hra.
Když nevidíte, kam se poděl,
poznáte jen podle zvuku, co dělá.
Zatraceně!
Do prdele.
Rozbil jsem i ten zbytek přehrady, co ještě zbyl.
Do háje.
Nicméně, i přes tu hroznou škodu, co jsem způsobil...
...jsem právě oslepl.
Když ale odhlédneme od oslepení a poškozené přehrady,
konečně jsem po dvou nebo třech letech znovu otevřel přehradu,
takže můžeme provést opravu.
Kaleb se ke mně přidal a rozjeli jsme to naplno.
Na začátku šlo všechno jako po másle.
Skvělý.
Prohrabali jsme se podložím,
abychom se dostali ke zdánlivě neomezené zásobě vodotěsné hlíny...
Šťavnatá hlína.
Bezva.
...kterou použijeme ke stavbě přehrady.
Pokračuj.
Pak jsme vyndali starou trubku...
Zastav!
Gravitace, snadná přeprava.
...a umístili tam novou.
Pořád stejně.
- Koukněte na to! - Dokonalý.
Ale od té chvíle jsme se začali hádat.
Když přišlo na stavbu přehrady, oba jsme všechno věděli nejlíp.
Koukni, jak to sedí v kanálu.
Musíme to jen zaplnit hlínou.
Ne. Budeš to muset zvednout,
ale ne jen trochu. Chce to přesně změřit.
Prostě to trochu nadzvedneme hlínou.
- To můžeme udělat ručně. - To nejde.
Tak zahrabat do hlíny.
Ty říkáš trochu, jenže...
- Uděláme to ručně. - Trochu nestačí.
Mluvím o mnohem vyšší vrstvě.
- Tolik to nebude. - Ale bude.
- Řekl bych tolik. - Ne, to se pleteš.
Ty se pleteš.
- Až budeme mít správnou výšku... - Vážně, vytáhni to.
Ticho, prosím. Poslouchej.
Spodní část musí být dva a půl centimetrů pod přepadovou trubkou.
Vím, jak na to, ale pořád mě umlčuješ.
Abychom spor urovnali, nainstalovali jsme laserové měřicí zařízení.
Pak jsme začali stavět dočasnou přehradu,
abychom vytvořili suchou pracovní plochu pro finální přehradu,
čímž se hádky ještě zhoršily.
Ne, to tam nech. Budeme je potřebovat ke stavbě nahoře.
Bude to celý tady.
Ne, přestaň se vměšovat.
Seš děsně přecitlivělej.
Děkuju.
Kolik ještě?
Neshoď laser. Pozor na tu laserovou věc!
Dobrý Bože na nebesích.
Netref ten laser!
Do prdele.
Takovou neschopnost jsem ještě neviděl.
Měl jsem to udělat...
Ach, Bože.
- Můžeš to dát na krabí chod? - Jo, jasně.
Až začnou kola dělat takhle,
musí jít všechna stejným směrem.
Jasně.
To není krabí chod.
Nemáš tam krabí chod.
Zastav, Kalebe! Musíš tam dát krabí chod.
Nehýbej s tím, dokud nenastavíš krabí chod.
Je tam krabí chod, ale nemůžu otáčet volantem.
Prosím tě, nastav krabí chod.
Je tam krabí chod, jenže se nemůžu hýbat.
Musíš otočit volantem, když to chceš dát na krabí chod.
Ježíši Kriste.
Budeš muset vzít motorovku a uříznout tu větev.
Neboj, Kalebe, jdu tě zachránit před tvou neschopností.
Kde bys to uřízl?
U rozvětvení.
- Ne. - U rozvětvení.
Tady?
Ty blbče!
- Co? - Musíš to uříznout zespoda.
Do hajzlu!
Věděl jsi, že se to stane.
To nebylo vtipné.
- Říkal jsem, ať to obejdeš a uřízneš. - Řekl jsi...
Nemůžu za to, kurva. Uřízl jsi spodek.
Celé dopoledne jsi po mně házel kameny.
A teď...
Zdravím.
Ten strom mi přistál na hlavě, sakra.
Ahoj. Co se děje?
Děje se to, že on je mimino.
A ty seš stejně nemožnej s motorovkou.
Řeže se zespoda, protože větve se skřípnou.
Ta větev se skřípla na moji hlavu.
- Charlie, nebav se s ním. - Skříplo to čepel motorovky.
- To jsou kecy. - Jasně.
Co to vlastně děláte?
Vysvětlím ti to. Budeš mít radost.
Pohleď.
- Opravujete přehradu? - Jo.
Původní trubka byla zničená.
Vytáhli jsme ji, sehnali hlínu,
vytvoříme provizorní přehradu a pak postavíme novou.
- Dobře. - Ale miminu,
který řídí jen pár minut,
se podařilo vykolejit nakladač.
Jo, to bylo...
A pak jel proti větvi stromu, kterou jsem musel uříznout.
A myslel si, že by bylo vtipné, kdybych řezal poblíž rozvětvení,
protože z kabiny viděl, že mě to postrčí
a srazí i s motorovou pilou.
- To není pravda. - Ano, je to pravda.
- Není. - Ale je.
- Použil jsi motorovou pilu? - Přesně tak.
- Jenom tak? - Měl jsem helmu.
To jsou kecy.
Protipořezové kalhoty?
- Džíny. - Mohl sis uříznout nohu.
To jsem mohl,
ale nestalo by se to, nebýt Kaleba.
Budeš ho muset vážně pokárat.
Jasně. Pokárám tebe za to, že na sobě nemáš...
- Měl jsem helmu. - Mohl sis...
- A pak uklouzneš a... - Uklouzl jsem.
Jaké je počasí?
Jasně, ale naštěstí se to nestalo.
A proč jsme...
Je...
šokující, jak jsi...
Jak dlouho trvalo, než se to celé zvrtlo?
Opravujete, vylepšujete
- přehradu... - Ano.
...která zadržuje vodu.
A pokud se to pokazí,
což se pravděpodobně stane,
- bez urážky... - Trochu se to stalo.
...pak dole, na východním konci, jediná část Chadlingtonu, která...
- Brook End. - ...tě má vlastně docela v oblibě,
bude zaplavená.
A nikomu jsi to neoznámil.
Ze zákona máš povinnost oznámit to místnímu úřadu.
Musíš to oznámit okresní radě v západním Oxfordshiru.
- Jak to s nimi máš? - Řeknou ne.
Jistě že řeknou ne. Zeptají se:
„Jaká opatření jste učinil, abyste zamezil riziku povodní?“
Žádná.
Vůbec.
Pořád mám motorovou pilu.
Kdybys věděl, jak ji používat, byl bys v pohodě.
Vlastně je dobře, že jsem přišel.
- Už s ním nikdy nepromluvím. - Blbče.
- A ještě něco. - Takže...
No pověz mi to.
Ne, jde jen o to... Jak ten nepořádek napravíme?
- Jaký nepořádek? - Tohle!
Naházel jsi tam... Jak to chceš spravit?
Právě jsi zasvinil vodní tok.
- Co to je? - Půdní podloží.
- Je tam azbest? - Není.
- Ta cihla... Sutiny? - To je hliněná trubka.
- To už tam bylo. - Jenom jsi zablokoval...
Nekřič na mě, křič na něj.
- Byl to jeho nápad, ne můj! - Byli jste u toho oba.
- Ty máš bagr... - Protože mě zaměstnává.
- Napomáháš mu. - Nic jsem neudělal.
Je to manažer farmy.
Jasně, vina padá na mě.
A kdo to řídil?
Ne, Charlie,
řekl jsem: „Nemyslím, že je dobrý nápad sem s tímhle jezdit.“
No, nebyl to dobrý nápad.
Rozhodli jsme, že zastavíme práce na přehradě, dokud neopadne bahno,
a vrátili jsme se ke stavění nových, plně izolovaných piglú.
Když to bylo hotové, bylo načase nastěhovat tam nové obyvatele.
Tak, teď je odvezeme.
Je tohle...
- Ne! - Je dost hlasité.
Pojďte, prasátka.
Můžeš.
- Jděte. - Dělejte.
A je to.
Prasátka!
Koukni na to, celé prasečí město.
Prasata lesní.
- Hele, jak čmuchají. - Už cítí lanýže?
Jo, jasně.
Podívej se na ty jejich tvářičky.
Upřímně, tady vypadají šťastnější než tam.
- Já jsem šťastnější, když je vidím. - Já taky.
Prasata se usazují v novém lesním domově
a Kaleb dostal zpět své staré pole,
což mu vydělá peníze na jeho část plánu.
Tohle dám pryč a zasadím trávu.
- Prosím? - Zasadím tady trávu.
- Na seno. - Aha.
Je seno vážně dobrý nápad?
Myslím, že jo.
Tři sklizně, dostaneš 200 liber za tunu.
Nadělám malé balíky a prodám je za sedm liber za kus.
Všem těm, co se přistěhovávají z Londýna a pořizují si koně.
Přesně tak.
Kdo se sem... Joe Wicks se sem přestěhoval.
- Toho neznám. - A další...
Ty mě jim všem můžeš představit.
Dívej se na to jako na obchodní plán. Hned mám lepší náladu.
Ale dámy a pánové se teď válí smíchy
při představě, že znám Joea Wickse.
- Stejně nevím... - To je ten fitness muž z covidu,
co dělal cvičení online a všichni ho začali sledovat.
Prostě se sem přestěhoval.
Máme tu Cowella, Beckhama.
Natalii Imbruglii, Amandu Holdenovou.
Můžeme prodávat seno jejich koním.
- Věř mi. - Jasně.
Nechal jsem Kaleba připravovat pole
a opět jsem obrátil pozornost k oznámení.
OZNÁMENÍ O UZAVŘENÍ
Charlie už podal odvolání.
Modlil jsem se,
aby aspoň obchod zůstal otevřený.
Jediný způsob, jak můj projekt „Farmaření na neobdělaném“...
OSTRUŽINOVÝ DŽEM DIDDLY SQUAT
...mohl vydělávat peníze.
Takže mám o 8 230 liber víc.
Pokud jsme chtěli mít všechno v naprostém pořádku, obchod musel být bez poskvrnky.
Vše, co jsme tam chtěli prodávat...
TOTO SMRDÍ JAKO MOJE KOULE
...muselo tedy pocházet z okruhu 25 kilometrů, jak nařídila rada.
PTÁCI Z FARMY DIDDLY SQUAT
Všichni jsme to přijali,
kromě Lisy.
Lisa má poněkud irský přístup k pravidlům a předpisům.
Jo.
Tuhle jsem tam nakoukl po zavíračce.
Všechno bylo pod pultem.
Přistižena při činu.
Žádný z produktů, na které jsme uvalili moratorium...
Pořád jí říkáme: „Tohle nemůžeš prodávat.“
A ona doslova nechápe proč.
Vydali oznámení o výkonu rozhodnutí.
- Neuposlechnete, bude soud. - Správně.
Není to jen přestupek. A já jí říkám:
„Když budeš dál prodávat věci
- v rozporu s tímto oznámením...“ - Jo.
„Já budu v Daily Mail,
ale my dostaneme pokutu.“
Kdybys s ní mohl... Chci říct, já už jsem s ní mluvil.
„To bude v pořádku.“
Úžasný přístup. Moc rád bych žil v Irsku.
Myslím, že stát funguje lépe,
- pokud máš takový přístup. Jen... - Chceš říct...
Víš, jak jsi na mě někdy dost přísný?
Mohl bys být přísný na Lisu a říct:
„Liso, musíš odstranit všechny ty nelegální věci.“
- Ahoj, Charlie. - Jsme pod drobnohledem, a to pořádně.
Opravdu?
Hodně se to týká i obchodu.
Posledních pár měsíců
jsme diskutovali o tom, co můžete a nemůžete prodávat.
- Jo. - Udělali jsme tu věc s bramborama,
- což zafungovalo skvěle. - Ano, všem se to líbí.
- Ale teď máš cenovky na... - To mám. Jo.
To nemůžeme.
- Vážně, nemůžeš je prodávat. - Jo.
- Nemůžeš je prodávat. - Jasně.
Nemůžeme jim dát další munici.
Takže cokoli, co se vyprodukovalo dál než 25 kilometrů odsud...
- Jasně. - ...musí zmizet.
Jakkoli chci respektovat
vládu, rady a všechno ostatní...
- Jo. - ...v jaké fázi
bys už měl opravdu potíž
respektovat jejich počínání?
Já tu neprodávám zbraně.
Je to jen farmářský obchod.
K tomu se vrátím. Odkud jsou Monopoly?
Odsud z okresu, koukni.
Já vím, ale vyrobili to v Číně.
- Jako ta kniha, co napsal Jeremy. - Tu tady nemůžeš prodávat.
Musíme dodržovat pravidla.
Pokud nebudeme,
mohli byste být odsouzeni za zločin.
To by bylo šílené. Chápu tě,
protože jen prodáváme úžasné farmářské výrobky.
Olej, čatní, marmel...
Pomeranče vůbec nepěstujeme.
To jsou staré zásoby z loňska.
Je jedno, jestli jsou to staré zásoby.
- Byli by radši, kdybych je vyhodila? - Kde to vyrobili? V jižním Somersetu.
Není to v okruhu 25 kilometrů.
Čím víc to zkoumám, tím je to horší.
Kapesníky.
Vypadají italsky.
Vyšívali je tady?
- Jo. - Liso, vážně jsme...
Charlie, já to chápu.
Jen je pro mě opravdu těžké, že nic, co uděláme,
nic nezmění. Pořád jen další „ne“.
Bojujeme s lidmi, kteří na účel existence této farmy
nenahlíží racionálně.
Chceme jen prodávat místní výrobky,
což můžeme dělat v obchodě, kde máme povolení.
Když je nebudeme provokovat, což zrovna teď děláme,
budeme moct říct: „Tohle je směšné. Uděláme parkoviště.“
Vím, že je to frustrující, spousta pravidel je frustrujících,
ale musíme je prozatím dodržovat.
Na pořadí nezáleží. Marmelády, kniha, ponožky nejspíš taky.
Jistě.
Monopoly, kapesníky...
Dokázal jsi jí vysvětlit, jak důležité je neprodávat...
Ano, viděl jsem, jak z obchodu odstranila zboží, než jsem odešel.
Hlavně knihy, Monopoly.
Takže ano, myslím, že to pochopila.
Jasně, není tady.
Vsadím se, že nakládá auto věcmi,
které ráno odstranila, a vrací je tam.
Doufal jsem, že to Lisa pochopila, a vrátil jsem se k zimním povinnostem.
Na střídačku šlo o povinnosti náročné...
Výborná svačina pro vás ovce.
Zatraceně.
...a povinnosti za odměnu.
Skvělý.
Sekám.
A je posekáno.
Navíc jsem se rozhodl, že by se měl udělat ještě jeden zimní úkol.
Mým dnešním úkolem je zachránit život této vrbě,
která, i když vyvrácená, překvapivě není mrtvá.
Samozřejmě jsem s tím potřeboval pomoct.
Tak jsem zavolal Rupertovi, místnímu odborníkovi na stomy.
Jak máš v plánu ji vzkřísit?
Omladíme ji nízko.
Sundáme všechnu váhu z vršku a budeme doufat...
- To je omlazení? - Ano.
Udrží to strom, bude žít déle.
- Patnáct let nebo tak. - Ale nemá kořeny.
Jak zapustí kořeny?
- Kořeny se vrátí. - Vážně?
Jo, jasně.
Poté, co Rupert hydraulickými nůžkami
zbavil strom nadváhy...
Jsem sakra rád, že tam nejsem.
...jsme spojili síly jako Cotswold Thunderbirds,
já v pronajatém Bobcatu, a vytáhli jsme kabel připojený ke stromu.
Rupert se svým JCB přidal páku navíc.
Jestli ten strom postavíme na nohy, bude to zázrak.
Jestli ho postavíme na nohy a přežije...
Chtěl jsem říct, že půjdu do kostela.
To ale neudělám.
Dobře, Jeremy, můžeš jet dopředu.
Plný plyn.
Podle volantu hádám, že strom se ještě do vertikální polohy nezvedá.
Jen čekám, až to lano praskne,
pokosí kabinu a přeřízne mi břicho.
Vrba byla stále tvrdohlavě horizontální,
tak jsem se rozhodl využít své šikovnosti s pilou na zbývající větve.
Pak se Rupert pokusil vytáhnout strom sám samotinký.
Zvedá se!
Je nahoře!
Zase spadne? Bude stát rovně?
Strom stojí!
To je geniální.
Výborně, díky.
Vypadá to dobře.
A upřímně, nikdy byste neřekli, že tu byl bagr a jiné stroje.
Prosím, Bože, nepouštěj sem Charlieho Irelanda aspoň půl roku.
Únor byl před námi.
Prasata si užívala svůj nový lesní domov,
má zimní práce byla skoro hotová,
a tak jsem jel natáčet The Grand Tour.
Když jsem byl pryč,
onemocnělo jedno ze selat se špičatýma ušima.
Lisa tedy zavolala veterináře Dilwyna.
Má modré uši. Trochu se třese.
Trochu vrávorá
a má prázdné břicho,
takže ho matka nekojila.
Proč má modré uši?
Modré uši jsou příznakem sepse.
V podstatě je trochu v šoku.
Nejspíš má otravu krve.
Vrátím ho.
- V autě zapnu topení. - Jasně.
Přivezu ho zpátky. Dám vám vědět.
- Chudáček. - Já vím.
Lisa pak trvala na tom, aby Dilwyn poskytl seleti
kompletní pětihvězdičkovou platinovou léčbu.
Tady je pumpa a tohle zařízení
ohřívá tekutiny, které do něj proudí.
V podstatě se mu snažíme zahřát krev.
Zahříváme mu tělo.
Tohle se snaží napravit dehydrataci.
Uvidíme, co bude dál.
O týden později jsem se vrátil rovnou k dalším prasečím pracím.
Tak fajn.
Čas vrátit se domů.
Prvním úkolem bylo vrátit Ajaxe,
kance, kterého jsem pronajal, aby oplodnil prasečí dámy.
Musí se tak těšit, že se vrátí k přátelům.
Víš, kolik stál?
Kolik jsme za něj dali?
Za každý úspěšný zásun je 50 to liber.
Musíme zaplatit jeho pasákovi v Avisu, od kterého jsme ho pronajali.
- Jo. - Padesát liber a udělal to pětkrát?
- Čtyřikrát. - Čtyřikrát.
To je 80 liber.
Ne, je to 200.
Když už jsme u peněz, Liso, jak jsem byl pryč
a onemocnělo to prasátko...
Jo.
- Tys ho poslala k veterináři. - Poslala.
To je účet za veterináře.
Všemohoucí Bože, já snad umřu.
Krmná trubice, kolostrum... Museli nasadit krmnou sondu.
Ano, ale o to nejde.
Koukni, co tu píšou. 673 liber.
- Fuč. - Měla jsem ho nechat umřít?
Nevím, cos měla.
Nechat ho, když na tom bylo takhle.
- Dát mu sbohem. - Já nevěděla...
- Všichni byli pryč, tak jsem... - 673 liber 40 pencí.
- Opravdu se ho snažili udržet naživu. - Ano, snažili.
Pitva.
- Ano, tys... - Vyhozené peníze.
- Kdo žádal pitvu? - Máš tu fotku?
Tady je ta fotka.
To je u sestry.
Musela si ho vzít na noc domů.
Zaplatili jí celou noc, aby se o to prase starala.
Podívejte se na tu věc na uších.
- Vypadá tak... - Jsme farmáři.
- Mám selata rád, ale 673 liber? - Příště ho sním.
Já vím, je to moc.
Když už dělali pitvu, na co zemřelo?
Mělo srdeční vadu.
Jak jsem to měla vědět?
Teď už to víme, protože jsme utratili 673 liber.
Jdeme.
Ta marnotratnost mě štvala ještě o to víc,
že bylo načase zjistit, jak si s Kalebem vedeme v naší soutěži.
- Přidej dalších 1 800 liber. - Devatenáct set.
Kaleb byl pořád hluboko v mínusu.
Jistě.
Ale když došlo na prasata, moje výdaje také začaly stoupat.
Takže zatím jsi utratil 98 500 liber,
a nic nevydělal.
O mě se nestarej. Mám starost o tebe.
- To prase... - Jo, účet za prase.
- 673 liber 40 pencí. - Jasně.
S tím mi Lisa zavařila, to uznávám.
- A dál. - Co dál?
- Mám tady ještě spoustu účtů. - Jakých?
Ten stroj, co sis půjčil a kterým jsi posedlý.
Je to můj emocionálně podpůrný stroj.
Jako emocionálně podpůrný pes.
Vezmu ho s sebou na dovolenou do letadla.
Může mít vlastní sedadlo.
Kolik to stálo?
Tisíc a padesát liber.
To můžeme škrtnout, protože z něj mám velkou radost.
To rozhodně nemůžeme.
A dáš mi pak pokoj?
Jo, dám. Mám ten stroj rád.
Nechápej to špatně. I tak jsi na tom mnohem líp.
Jasně.
Najal jsi někoho s bagrem?
Odstraňovali jste strom?
Ne, stavěli jsme strom.
Dobře. To je celkem 3 090 liber.
Laskavě to tam napiš.
- 3 090 liber? Co tam máš dál? - Přesně tak.
Žrádlo pro prasata.
2 952 liber.
To chodí do Savoye?
Taky jsi musel najmout kance.
Neprovokuj mě.
- Půjčení kance, 200 liber. - Nájemné za kance.
Tato hora účtů znamenala, že mé zisky ve výši 413 liber
se proměnily ve ztrátu téměř 8 000 liber.
Zatraceně!
Tak šup, prasata!
Nicméně jsem hořkosladkým způsobem
měl brzy spatřit návratnost své investice...
No tak, pojďte.
...protože přišel čas vzít první várku prasat na jatka.
Jedeme na úžasnou projížďku.
Jatka ovšem byla více než 60 kilometrů daleko
a já neměl povolení je tak daleko převážet.
Vládní prasečí policie řekla,
že mě musí doprovázet Michaela, místní chovatelka.
Cítím se provinile.
Měl bys být smutný, když jdou na jatka.
Znamená to, že ti na nich záleží.
- Záleží mi na nich. - Jo.
Musíš je sníst, abys je zachránil.
To umožňuje přežití plemene.
Nemůžeš je všechny udržet naživu.
To jsem vždycky říkal o pandách.
Jestli chceš zachránit pandu velkou, začni je jíst.
Víš, že na každé střední bílé prase na světě
připadají tři obří pandy?
Anglické střední bílé, na to nikdo nemá.
Je to lepší než sex.
Správně.
S kýmkoli, i s Ewanem McGregorem.
Nevím, jestli to Ewan rád uslyší.
KVALITNÍ ŘEZNÍCI A JATKA
Sedm, že?
- Jo. - Dobrá.
No tak, běžte.
Opravdu mě bavilo chovat prasata. Ani jednou neutekla.
- Máte rád prasata? - Zbožňuju je.
Tak běžte, prasata.
Jsou to hezká prasata.
Z těchhle silnějších bude nejspíš slanina a klobásy.
Předpokládám, že řezník bude chtít úplně všechno.
Do posledního ocásku.
- To mi nedělejte. - Pardon.
Pokaždé, když jsem na jatkách, máte ten krutý jateční humor.
Sbohem, prasata.
Já vám děkuju.
Jako obvykle jsem byl smutný, když jsem odjížděl.
Ale tentokrát jsem se aspoň choval víc jako farmář.
Žádné dětinské chvilky.
To se však mělo změnit,
protože se ke mně blížila lavina zármutku.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Bože, jsou tak daleko.
Jedno z nich je strašně slabé.
Proto přicházíte o tolik selat.
Překlad titulků: Kristyna
Kreativní dohled Ludmila Vodičková