CLARKSONIN FARMI
LUKU 19 HOMMAILUA
Kuljeta yläosaa pitkin. Tämä poimuttuu.
- Valmiina? - Älä heitä sitä, olen tässä.
- Piti silti heilauttaa. - Et ehkä tiedä, mutta olen pitkä.
Tänään on tärkeä päivä.
- Montako traktoria? - Sata.
Sata traktoria?
Kaikki hyväntekeväisyyteen.
Menetkö kattoikkunasta vai...
Ei, en tuon kautta.
Tekisin tämän mieluummin kavereiden kanssa.
Kaikki kuulivat, eikö niin?
Kuulivatko kaikki, millainen joulumieli Kaleb Cooperilla on?
Tarvitsen nippusiteen.
En tajua, miten ne toimivat. Olisin hyödytön poliisi.
- Noin. - Siinäkö kaikki?
Siinä kaikki.
Voinkin olla poliisi.
Sano se kokonaan: "Tein jotain."
Tein jotain.
Vuosittainen joulutraktorikierros merkitsi joulunajan alkua.
Ja kun kaikki muut asettuivat -
tapaninpäivänä TV:n eteen upeissa uusissa villapaidoissaan,
minä en.
Normaalisti ajattelisin vain, mihin juhliin menen tänä iltana -
ja minne huomenna lounaalle.
Nyt ajattelen vain:
"Onko sioilla vettä? Onko lehmillä heinää?"
Huomenta, siat. Odotatteko ruokaa?
Hei, koirat.
No niin, ulos sieltä.
Hiukooko jo?
No niin, ja yli on!
Siirryhän taaksepäin.
Ehkä vähän tähän.
Noin.
Ja sitten...
Koira! Ulos täältä!
Sansa! Paikka.
Miten pääsit tänne?
Miten nuo pääsivät sisään?
On joulun aika.
Tulkaa, possut.
Tulkaa, possut!
Ruoka-aika. Arya! Sansa! Tänne.
Tulkaa ulos, koirat.
Hienoa.
No niin, sitten.
Tulkaa nyt.
Hyvä. Tule nyt.
Haluaisin tietää, miten ne osaavat tuon,
mutteivät hyppää Range Roveriin.
Tule, Sansa. Mene sisään.
Sansa, sisään.
Sisään.
Tule nyt.
Mene sisään.
Sansa, sisään.
Olet varsinainen pelle.
Joulu oli kiireinen,
mutta uudenvuoden tienoilla pystyin lähtemään viikoksi pois.
Hei, possut.
Ja kun palasin,
sianvahti Kalebilla oli yllättäviä uutisia.
- Miten loma meni? - Hienosti.
Miten siat voivat?
Oli mielenkiintoinen kokemus huolehtia niistä,
kun olit poissa.
Miten niin?
Meillä on viisi porsasta.
- Mitä? - Meillä on viisi pientä porsasta.
- Porsasta? - Niin. Viisi.
Kaikki voivat hyvin.
- Miten se on mahdollista? - En tiedä.
Nehän pariutettiin -
vasta kuukausi sitten.
- Se oli siis tiineenä ostettaessa. - Juu.
Ne myytiin tyhjinä.
Sait sitten bonusta kaupan päälle,
viisi porsasta, joista et tiennyt.
Hei.
Katso!
Ne ovat suloisia.
Söpöjä, vai mitä?
Hyvin tehty, mamma.
Voi sinua.
Katso nyt.
Katso.
- Parempia kuin lampaat, eikö? - Juu.
Kyllä.
Emoasi ei kiinnosta, vai mitä? Katso nyt.
Hei vain.
Koska niillä oli pystykorvat,
oli selvää, ettei niiden isä ollut Sandy & Black.
Mutta kuka se olikin, tuotti kyllä hienoja jälkeläisiä.
- Laitanko sen alas? - Kauanko ne ovat tuolla?
Ne ovat tuolla...
Nehän siirretään toiseen paikkaan.
Ne pitää saada -
- pois pellostasi ja metsään. - Joo.
Haluan ne pois tältä pellolta,
koska täällä on aika kolkkoa.
Katso nyt tuota tosi pientä. Se on aivan pikkuinen.
Saitko sen?
Mikä minipossu.
Se on kuin lämmin...
Pahnan pohjimmainen.
Mutta se on vain...
Mikä pikku kärsä.
Ylpeät vanhemmat.
- Hymyilevät. - Ylpeät vanhemmat!
Vai ylpeät vanhemmat.
Valitettavasti tämä onnen hetki oli lyhytaikainen.
Seuraavana päivänä tuo pikkupossu katosi.
Ja jos et halua tietää, mitä tapahtui,
laita sormet korviin nyt.
Uskomatonta, ettei sika syö sipulia,
- mutta oman lapsensa kyllä. - Niinpä.
Hampaat ovat ainoa, jota se ei syö.
- Mutta niitä ei ollut. - Ei hampaita.
Vain vähän korvaa.
Siinä kaikki, mitä jäi. Siitä tiedän, että se on syöty.
Ensin ajattelin, että joku petolintu on vienyt sen.
Muttei sellainen olisi päässyt karsinaan.
Se oli huonokuntoinenkin. Surullista.
Toivottavasti se kuoli ennen kuin syötiin.
Lopeta.
Nyt sikakannibalismi oli kuitenkin unohdettava,
koska jos Kaleb oli oikeassa ja tulossa oli porsaiden tsunami,
niiden uusi koti olisi rakennettava metsään hyvin pian.
Tämä aita tässä.
Tuohon, tuohon ja tuohon tulee portti.
- Se on 80 metriä. - Jep.
Tästä portista pääsee tuohon ja tuohon, tästä tuohon ja tuohon.
Laitetaan uusi aita tuohon ja eteenpäin, helppoa.
Jep, joten mittaan nyt 80 metriä.
Täydellistä, vai mitä?
Gerald voi vahtia niitä.
- Kiva metsänäkymä. - Kiva lounatuuli.
Geraldin talohan ei ole kovin kaukana.
Hän saa possujen töräyksiä.
Hauskaa. Mutta Geraldista puheen ollen.
- Leikkaushan oli jo. - Juu, kolme päivää sitten.
- Soitin ja juttelimme. - Niinkö?
Juu, kaksi päivää sitten. Vien hänelle sianlihaa.
- Hän haluaa kylkeä. - Hyvä.
Hän voi siis jo paremmin.
Hän vaikuttaa nyt iloisemmalta.
Hän on siis paranemassa.
Sen haluammekin kuulla.
Muureja kaatui, häntä tarvitaan töihin.
Haluamme hänet takaisin.
Suunnitelma oli tehty, ja aloitimme leikkaamalla ylle kaartuvia oksia,
jotteivät ne olisi tiellämme.
Ja koska tämä on TV-ohjelma, se tarkoitti hössötystä turvallisuudesta.
No niin. Jessus, älä töni.
Ja varmistukseksi, ettet pääse pakoon...
En pysty. Ota se pois.
- Mitä? - En voi pitää tätä.
Et voi olla pitämättä, koska meitä kuvataan.
Valmiina? Hyvältä näyttää.
Pärjäätkö, Lisa?
Juu.
Taidamme olla valmiita.
Olemme valmiita.
No niin, prinsessa.
Hitto, oletko kunnossa?
Ei hätää, irrotan sinut.
Oletko kunnossa?
Hän unohti olevansa kiinni.
- Unohdit, että olet kiinni? - Joo.
Peruuta vähän.
- Satutitko pääsi? - Peräänny vähän.
- Vielä vähän lisää. - Minä teen sen.
Vähän tänne päin.
Ollaanpa nyt ihan rehellisiä.
Turvavarusteet ne aiheuttivat tämän.
Tuohon tulee mustelma.
- Tein saman, muistatko? - Noin.
- Niin teit. - Niin.
Meidän on päästävä eroon -
turvavarusteista tällä tilalla.
Niistä on vain harmia.
Onneksi Kalebin kallo oli paksumpi kuin häkki, johon se osui,
joten työ jatkui.
Jatka, jatka, jatka.
Vähän tänne päin.
Uusia sikaloita rakentaessamme kuitenkin -
muistin, että metsät kaipasivat kipeästi hoitoa.
Ja päätyö, kuten syksyllä huomasin,
oli nopeasti hajoavan padon korjaaminen.
Tämän pitäisi olla täynnä soraa.
Sora on huuhtoutunut pois.
Tuossa pitäisi olla viisi ratapölkkyä.
Vesi menee putkeen ja tulee ulos tuolta.
Jos en korjaa tätä, sateiden taas alkaessa -
tämä kaikki huuhtoutuu pois ja lampi katoaa.
Taimenilla, ankoilla ja kuningaskalastajilla ei ole paikkaa.
Kaikki ne asuvat täällä.
Minun on korjattava se.
Olin kuitenkin jo tarpeeksi viisas tietääkseni, että ennen kuin tekee -
mitään tuollaista hiiriä ja myyriä täynnä olevassa metsäympäristössä,
pitää konsultoida herra Kieltoa.
Paikka.
- Huomenta, Tom. - Huomenta, Jeremy.
- Mitä kuuluu? - Hyvää, mukava nähdä.
Samoin. Mitä...
Koirat, tulkaa tänne. Paikka.
Koulutan niitä, pahoittelen.
Ymmärsin, että sinulla on suunnitelmia -
- tehdä jotain... - Paikka!
- ...tämän lammen suhteen. - Ei.
Sansa, Arya, paikka!
Aiotko tulla tänne...
Suunnitelmani on... Näin haluan tehdä.
Haluan voida liikkua täällä,
koska täytyy korjata pato.
- Selvä. - Joka, kuten näkyy, on rikki.
Kuten arvasinkin, Tom näki jo varoitusmerkkejä.
Sinulla on siis todisteita siitä, että täällä on rapuja.
- Luulen, että paljon. - Tässä lammessa.
Amerikkalaisia.
Jep, pohjoisamerikkalaisia täplärapuja.
- Ja ne ovat pahoja. - Pahoja, juu.
- Ovat tappaneet kaikki englantilaiset. - Niin.
Ne ovat rapujen harmaaoravia.
- Käytännössä. - Onko näin?
Pahempia vain.
- Kuinka isoja ne ovat? En ole nähnyt. - Isoimmat 16 - 18 senttimetriä,
- koiraat. - Mitä se on Englannin mitassa?
- 6 tuumaa... - Näin isoja.
Kuin hummereita.
Niin. Ensin näkee aggressiiviset koiraat.
- Miten aggressiiviset? - Tosi. Syövät poikasiaan.
Juu, sitä on nyt liikkeellä.
Minulle on kerrottu täällä olevan rapuja,
ja ajattelin pyydystää niitä ja myydä sitten kaupassa.
Juu, et voi tehdä sitä.
Vankeustuomioko?
Siitä voi saada vankeustuomion.
- Ja sakkoa. - Jaa.
Noin 2 500 puntaa.
- Kaksi tuhatta... - Juu.
Eli jos pyydystän yhden ravun,
- saan 2 500 punnan sakot. - Juu.
- Ehkä myös vankeusrangaistuksen. - Niin.
- Juu. - Ehkä...
- Riippuen tilanteesta. - Voi luoja.
Toinen ongelmasi on, että näen -
todisteita siitä, että osa törmistä kärsii eroosiosta.
- Se on tavallaan suurin ongelma. - Ne syövät törmiä!
Jep. Kun ravut kaivautuvat törmiin...
Ne voivat kaivautua noin kaksi metriä vedenpinnasta sisään.
- Joo. - Se voi olla aika iso joukko koloja.
Jos tuot tänne koneita,
on oltava tosi varovainen, miten lähelle törmiä menet.
Miksi? Etten liiskaa tunkeilijarapua?
Saatat päätyä koneinesi järveen,
mitä emme halua.
Varoisin siis tekemästä mitään näiden törmien lähellä.
Miten suosittelisit tekemään tämän?
Paras olisi tehdä -
suurin osa manuaalisesti, ei raskailla koneilla.
- Ei... - Se on turvallisin tapa.
Huomioiden Tomin neuvon olla käyttämättä raskaita koneita -
ryhdyin työhön.
Juu.
Antakaa kun kerron.
Tehty Italiassa, matala painopiste,
huippunopeus 4 kilometriä tunnissa.
Siis kaksi kertaa nopeampi kuin etana.
Vauhti ei kuitenkaan ollut sen bravuurinumero.
Ei. Tämä radio-ohjattava robottisilppuri osasi parhaiten -
raivata aivan kaiken tieltään.
Pyhä jysäys!
Mikä ihme vekotin tämä on?
Hyvät hyssykät.
Tämä on maailmojen tuhoaja.
HS2-rautatie olisi rakennettu noin 20 minuutissa,
jos olisi käytetty tätä.
En edes näe, mitä se tekee.
Tämä on ihan eri tasoa.
Kun ei näe, minne se meni,
kuulee vain äänestä, mitä se tekee.
Voi helvetti!
Jumankauta.
Rikoin padon ainoan kohdan, joka oli jäljellä.
Hemmetti.
Huolimatta hirvittävistä vahingoista, jotka aiheutin, olen...
Sokaisin itseni.
Mutta sokaistumisesta ja padon vaurioista huolimatta -
olen viimein saanut raivattua tien padolle kahden - kolmen vuoden jälkeen.
Eli voimme korjata sen.
Kaleb liittyi mukaan ja aloitimme työt.
Ja aluksi kaikki sujui hienosti.
Jee.
Kaivoimme pohjamaata -
päästäksemme maatilan näköjään loputtoman savivaraston luo...
Mehukasta savea.
No niin.
...jota käyttäisimme padon korjaukseen.
Jatka.
Sitten otimme vanhan putken ulos...
Pysähdy!
Painovoima, eli helppo kuljetus.
...ja laitoimme uuden putken paikoilleen.
Tuonne päin.
- Katsohan! - Se on juuri oikein.
Mutta siitä hetkestä alkoi riitely.
Kun kyse oli padon rakentamisesta, me molemmat tiesimme parhaiten.
Katso, miten se istuu.
Se täytyy vain täyttää savella.
Ei. Sinun täytyy nostaa tämä ylös,
mutta ei vain vähäsen, vaan tarkka mitta.
Sitä pitää vain nostaa vähäsen.
- Sen voi tehdä käsin. - Ei.
Peittää savella.
Kyllä, mutta sanot vähäsen...
- Sen voi tehdä käsin. - Ei vähäsen.
Vaan näin paljon korkeammalle.
- Ei noin paljoa. - Kyllähän.
- Minusta näin paljon. - Ei, väärin.
Sinä olet väärässä.
- Kun saadaan oikea korkeus... - Nosta se ylös.
Hys. Ole hyvä ja kuuntele nyt.
Tämän pohjan on oltava tuuman verran ylivuotoputken tason alapuolella.
Niin! Tiedän, miten tämä tehdään, mutta sinä vain käsket olla hiljaa.
Riidan ratkaisemiseksi asensimme lasermittauslaitteen.
Sen jälkeen aloitimme väliaikaisen padon rakentamisen,
jotta saisimme kuivan työskentelyalueen varsinaiselle padolle,
ja silloin kinastelu paheni.
Ei, jätä nuo. Tarvitsemme niitä pohjaksi.
Laitetaan ne sinne, katso.
Ei, älä koko ajan sekaannu tähän.
Olet tosi herkkä koko ajan.
Kiitos.
Montako vielä?
Älä koske laseriin. Älä koske siihen laserjuttuun!
Hyvä luoja sentään.
Ei, se... Älä osu laseriin!
Voi helvetti.
En ole koskaan nähnyt tällaista epäpätevyyttä.
Miksen tehnyt...
Voi luoja.
- Voitko laittaa sen rapuohjaukselle? - Joo.
Ja heti kun saat pyörät siten, kaikkien -
pitää kääntyä samaan suuntaan.
Joo.
Tuo ei ole sitä.
Et ole rapuohjauksessa.
Ei, pysäytä se, Kaleb. Sinun pitää saada se rapuohjaukseen.
Älä aja, ennen kuin olet rapuohjauksessa.
Se on rapuohjauksessa, mutten voi kääntää ohjauspyörää. Katso.
Laita se rapuohjaukselle.
Se on rapuohjauksessa! En vain pysty...
On voitava kääntää ohjauspyörää, jotta rapuohjaus lukittuu.
Voi jessus sentään.
Hae moottorisaha ja leikkaa tuo oksa irti.
Älä huoli, pelastan sinut omalta epäpätevyydeltäsi.
Mistä kohtaa? Tästäkö?
Tuosta haarasta.
- Ei. - Oksanhaaran kohdalta.
Tästäkö?
Senkin idiootti.
- Mitä? - Se pitää sahata alhaalta päin.
Haista paska!
Tiesit, että kävisi noin.
Ei ollut hauskaa.
- Käskin mennä tuolta puolelta ja leikata. - Sanoit...
En tehnyt mitään. Se leikataan alhaalta.
Heittelit minua kivillä koko aamun.
Ja nyt...
Hei.
Puu kaatui päälleni.
Hei, mitä on tekeillä?
Kaleb on helvetinmoinen pentu juuri nyt.
Olet yhtä surkea moottorisahoinesi.
Leikataan alhaalta, koska se oli puristuksissa.
Sehän kaatui päähäni.
- Älä puhu hänelle. - Se puristi moottorisahan terää.
- Vittu mitä paskaa. - Joo.
Mitä te oikeastaan teette?
No, voin selittää, ja ilahdut siitä.
Katsohan.
- Korjaatteko patoa? - Kyllä.
Putki oli rikki.
Otimme sen ulos -
ja nostimme savea tehdäksemme väliaikaisen padon, kun rakennamme oikeaa.
- Selvä. - Mutta sitten tuo pentu,
joka on ajanut vain minuutteja,
on onnistunut ajamaan kurottajan tieltä.
Joo, se on... No, se...
Sitten hän ajoi päin oksaa, joka piti katkaista.
Ja hänestä oli hauskaa käskeä minun leikata oksanhaarasta,
koska hän näki kopista, että se kaatuu päälleni -
ja kaataa minut moottorisahoineni.
- Tuo ei ole totta. - Hän... On se.
- Ei ole. - Onhan.
- Käytitkö moottorisahaa? - Kyllä.
- Noinko? - Oli minulla hattu.
Vittu mitä paskaa.
Viiltosuojahousut?
- Farkut. - Olisit voinut katkoa jalan.
Olisin voinut, niin,
mutta en olisi ilman Kalebia.
Saat nuhdella häntä vakavasti.
No, nyt nuhtelen sinua, koska et käyttänyt...
Oli minulla suojavisiiri.
- Olisit voinut liukastua... - Niin kävikin.
Millainen sää on?
Aivan. Mutta onneksi mitään ei tapahtunut.
Ja miksi me...
Minä olen -
äimän käkenä siitä, miten...
Kauanko kesti saada aikaan tämä sotku?
Sinä korjaat ja kunnostat,
- korjaat patoa... - Niin.
...joka pidättelee vettä.
Ja jos tämä menee pieleen,
mikä on todennäköistä,
ei millään pahalla,
suoraan tuonne, itäpäähän, ainoaan osaan Chadlingtonia, jossa...
- Brook Endiin. - ...sinusta pidetään,
tulee tulva.
Etkä ole ilmoittanut tästä kellekään.
On lakisääteinen vaatimus ilmoittaa paikallisviranomaisille.
West Oxfordshiren piirineuvostolle.
- Miten teidän välinne? - He kieltävät.
Niin kieltävät, koska he kysyvät:
"Mitä varotoimia olet tehnyt tulvariskin varalta?"
Et mitään.
Minkäänlaisia.
Minulla on yhä saha.
Jos vain osaisit käyttää sitä.
Itse asiassa hyvä että tulin.
- En enää koskaan puhu hänelle. - Typerä mies.
Ja se toinen juttu.
Sano vain.
Ei, ei, ei, tämä... Miten korjaamme tämän sotkun?
- Minkä sotkun? - Tämän!
Olet vain heitellyt... Miten aiot saada sen ulos?
Roskasit juuri vesistöä.
- Mitä tuo on? - Pohjamaata.
- Onko siinä asbestia? - Ei.
- Tuo tiiliromu? - Saviputki.
- Se oli jo siellä. - Sinä estät...
Huuda hänelle, älä minulle.
- Idea oli hänen, ei minun! - Molemmat olette täällä.
- Sinä toit kaivurin... - Se on työtäni.
- Sinä avustat häntä. - En tehnyt mitään.
Hän on tilan johtaja.
Syytellään vain minua.
Hetkinen, kuka sitä ajoi? Sinä.
Ei, Charlie, sanoin:
"En usko, että on hyvä idea tuoda tätä tänne."
No ei, se ei ollut hyvä idea...
Päätimme tämän jälkeen lopettaa patotyöt, kunnes maa olisi vähemmän mutainen,
ja jatkoimme uusien, täysin eristettyjen sikakarsinoiden asentamista.
Kun tuli valmista, oli aika uusien asukkaiden muuttaa sisään.
No niin, haetaan ne.
Onko se...
- Ei! Ei! - Aika kovaääninen.
Tulkaa, siat. Tulkaa, possut.
Jep.
- Mene, mene. - Tulkaa nyt.
No niin.
Possuja!
Kokonainen possukaupunki.
Metsäsikoja.
- Ne nuuskivat ympäristöä. - Etsivätkö ne jo tryffeleitä?
Juu. Katso, ne kaikki...
Katso niiden pikku naamoja.
Ne näyttävät onnellisemmilta täällä kuin siellä.
- Niitä on kivempi katsella. - Samoin.
Kun siat asettuivat taloksi uuteen metsäkotiinsa,
Kaleb sai vanhan peltonsa takaisin -
ja voisi käyttää sitä ansaitakseen rahaa omalta puoleltaan.
Aion raivata tämän ja istuttaa ruohoa.
- Mitä? - Kylvän tänne ruohoa.
- Jotta saisi heinää. - Heinää.
Onko heinä hyvä idea?
Minusta on.
Siitä saa 200 puntaa tonnilta.
Teen pieniä paaleja ja myyn ne 7 punnalla paali.
Kaikille Lontoosta pois muuttaville, jotka hankkivat hevosia.
Nimenomaan.
Kuka on... Joe Wicks on muuttanut tänne.
- En tiedä, kuka se on. - Ja toinen...
Voit esitellä minut kaikille.
Mikä bisnesidea. Teki minut jo iloisemmaksi.
Niin, mutta nyt katsojat -
repeilevät naurusta siksi, että tunnen Joe Wicksin.
- Mutten tiedä... - Hän on se fitness-tyyppi,
joka korona-aikana teki nettitreenejä ja oli suosittu.
Hän on muuttanut tänne.
Meillä on Cowell ja Beckham.
Natalie Imbruglia. Amanda Holden.
Hevosensa tarvitsevat heinää.
- Usko pois. - Juu.
Jätin Kalebin valmistelemaan peltoaan -
ja siirsin huomioni sulkemisilmoitukseen.
Charlie oli nyt lähettänyt vetoomuksemme,
ja pidin peukkuja pystyssä,
että edes maatilakauppa saisi pysyä auki.
Se kun oli ainoa tapa tienata rahaa -
viljelemättömyydellä.
Olen 8 230 puntaa plussan puolella.
Varmistaaksemme suotuisan tuloksen kaupan piti olla putipuhdas,
eli kaiken siellä myytävän -
täytyi tulla määrätyn 25 km:n alueen sisältä.
Kaikki ymmärsimme sen,
paitsi Lisa.
Lisalla on irlantilainen asenne sääntöihin ja määräyksiin.
Juu.
Menin sinne eräänä päivänä, kun kauppa oli suljettu.
Tiskin alla, kaikki.
Laitonta.
Jos haluaa jotain tuotetta, jonka myynti on kielletty...
Sanomme hänelle jatkuvasti: "Et voi myydä tätä etkä..."
Hän ei vain ymmärrä, miksi ei.
Tässä on määräys.
- Jos ei noudata, saa syytteen. - Niin.
Se ei ole valinnan asia. Sanon jatkuvasti Lisalle:
"Jos jatkat tavaroiden myyntiä -
tämän määräyksen vastaisesti,
me, tai minähän se Daily Mailiin päädyn,
me saamme sakot."
Ja minä... Niin, jos voisit... Puhuin hänen kanssaan.
"Kaikki kyllä järjestyy."
Hienoa, olisi kiva asua Irlannissa.
Mielestäni maa toimii paremmin,
- jos on sellainen asenne. - Haluatko minun sanovan...
Tiedäthän, miten olet joskus aika tiukka minulle?
Voisitko olla yhtä tiukka Lisalle ja sanoa:
"Lisa, sinun täytyy poistaa kaikki nämä laittomat tuotteet"?
- Hei, Charlie. - Olemme nyt aika valokeilassa.
Niinkö?
Iso osa siitä suuntautuu myös tänne maatilakauppaan.
Olemme keskustelleet -
viime kuukausien aikana siitä, mitä voi myydä ja mitä ei.
- Juu. - Teimme sen perunajutun,
- joka sujui hyvin. - Niin, kaikki pitivät siitä.
- Mutta olet laittanut hinnat noihin... - Jep.
Tuota ei voi tehdä.
- Et voi myydä niitä. - Tietenkin, juu.
- Et voi myydä niitä. - Juu.
Emme voi antaa heille enempää ammuksia.
Kaiken, joka tulee yli 25 kilometrin päästä...
- Juu. - ...pitää lähteä.
Niin paljon kuin haluankin kunnioittaa -
hallitusta, paikallishallintoa...
- Niin. - Missä vaiheessa -
sitä alkaa olla vaikeuksia -
kunnioittaa sitä, mitä he tekevät?
Koska voi olla... Enhän minä myy aseita.
Tämä on maatilakauppa.
Palaan siihen. Mistä tuo Monopoli on?
Cotswoldin monopoli.
Tiedän, mutta se on valmistettu Kiinassa.
- Kuten Jeremyn kirja. - Sitäkään ei voi myydä täällä.
Sääntöjä pitää noudattaa.
Jos emme noudata,
voit oikeasti saada rikostuomion,
mikä on naurettavaa. Ymmärrän sen,
koska mehän vain myymme maatilan tuotteita.
Öljyjä, chutneyta, marmeladia...
Emme kasvata appelsiineja.
Se on viime vuodelta...
Niin, mutta sillä ei ole väliä.
- Onko parempi heittää hukkaan... - Missä se on tehty? Etelä-Somersetissa.
No, se ei ole 25 kilometrin säteellä.
Ei. Mitä enemmän tutkin, sitä pahemmaksi tämä käy.
Nenäliinoja.
Näyttävät minusta italialaisilta.
Onko ne kirjailtu täällä?
- Jep. - Lisa, me todella...
Charlie, minä ymmärrän kyllä.
Minusta se on vain todella vaikeaa, että millään, mitä teemme,
ei ole väliä. Vastaus on aina "ei".
Mutta me taistelemme ihmisiä vastaan, jotka eivät ole järkeviä -
tämän tilan tavoitteiden suhteen.
Haluamme vain myydä paikallisia tuotteita,
mitä saamme tehdä kaupassa, johon meillä on lupa.
Kun haastamme heidät, kuten nyt teemme kaavoituksen suhteen,
voimme sanoa: "Tämä on naurettavaa. Tarvitaan parkkipaikka."
Tiedän, että se on turhauttavaa, monet säännöt elämässä ovat,
mutta näitä on nyt noudatettava.
Joten satunnaisessa järjestyksessä: marmeladi, kirja, arvatenkin sukat.
Ei. Kyllä.
Monopoli. Nenäliinat...
Onnistuitko vakuuttamaan hänet sen tärkeydestä...
Näin tuotteita poistettavan kaupasta, ennen kuin lähdin.
Etenkin kirjoja ja Monopolin.
Joten uskon, että viesti meni perille.
Hän ei ole täällä.
Lyön vetoa, että hän lastaa juuri autoonsa -
kamoja, jotka poisti aamulla, ja laittaa ne takaisin.
Rukoillen, että Charlie oli vakuuttanut Lisan, palasin talvitöihini.
Ne vaihtelivat tylsistä ja ikävistä...
Herkullinen välipala teille.
Voi helvetti sentään.
...uskomattoman palkitseviin.
Jess.
Muussataan.
Muussattu on.
Lisäksi oli vielä yksi talvityö, jonka päätin olevan tekemisen arvoinen.
Tehtäväni tänään on yrittää pelastaa tämä paju,
joka hämmästyttävää kyllä on elossa, vaikka kaatui.
Tähän tarvitsin selvästikin apua.
Soitin siis Rupertille, paikalliselle puuasiantuntijalle.
Mikä on suunnitelma, jotta se saadaan takaisin ylös?
Latvotaan se.
Otetaan kaikki paino pois pajun latvasta, ja toivottavasti...
- Sekö on latvomista? - Niin.
Se ylläpitää puuta, saa sen kestämään pidempään.
- Noin 15 vuotta. - Mutta... Ei ole juuria.
Miten se voi juurtua?
- Ne palaavat kyllä. - Niinkö?
Juu.
Kun Rupert oli käyttänyt hydraulisia oksasaksiaan -
karsiakseen puusta liian painon pois...
Onneksi en ole tuolla.
...yhdistimme voimamme, kuten Cotswoldin Myrskylinnut.
Minä vuokratussa Bobcatissa vetäen puuhun kiinnitettyä vaijeria,
ja Rupert JCB:ssään lisävipuvoimaa tarjoten.
Jos saamme tämän puun pystyyn, se on ihme.
Jos saamme sen pystyyn ja se selviää...
Aioin sanoa, että käyn kirkossa.
Sitä en tee.
Selvä, Jeremy, aja eteenpäin.
Täydellä teholla.
Sutimisesta päättelisin, että puu ei ole noussut ylös.
Odotan vain, että vaijeri napsahtaa -
ja lentää ohjaamon läpi halkaisten vatsani.
Koska paju oli yhä itsepäisesti vaakasuorassa,
päätin käyttää moottorisahataitojani sen jäljellä oleviin oksiin.
Sitten Rupert yritti vetää puun yksin ylös.
Tässä se tulee!
Noin!
Kaatuuko se taas? Nouseeko se pystyyn?
Puu on pystyssä!
Mahtavaa.
Tosi hyvä, kiitos.
Hyvältä näyttää.
Ei ikinä arvaisi, että täällä on käynyt kaivuri tai mikään muu kone.
Hyvä luoja, älä päästä Charlie Irelandia tänne ainakaan puoleen vuoteen.
Helmikuu koitti.
Siat nauttivat uudesta metsäkodistaan -
ja talvityöni olivat enimmäkseen tehtyinä,
joten lähdin The Grand Tourin kuvauksiin.
Ja kun olin poissa,
yksi teräväkorvaisista sekarotuisista porsaista sairastui.
LISAN KAMERA
Lisa kutsui Dilwynin, eläinlääkärin.
Sillä on siniset korvat ja se värisee.
Se ei oikein pysy jaloillaan,
ja näkee, että sen maha on aika -
tyhjä, eli se ei ole saanut maitoa.
Mitä siniset korvat tarkoittavat?
Sitä, että sillä on luultavasti verenmyrkytys,
eli se on pienessä shokissa,
koska sillä on jokin pöpö veressään.
Otan sen mukaan.
Laitan auton lämmittimen päälle -
ja vien sen mukanani. Pidän sinut ajan tasalla.
- Voi parkaa. - Niinpä.
Lisa vaati, että porsas saisi -
viiden tähden kohtelun ja hoidon.
Tämä on pumppu, ja tämä -
lämmittää porsaaseen menevät nesteet.
Eli periaatteessa yritämme lämmittää sen verta.
Lämmitämme sen kehoa.
Tämä yrittää korjata sen nestehukkaa.
Joten katsotaan, miten sujuu.
Palasin viikkoa myöhemmin ja pääsin suoraan takaisin sikahommiin.
No niin.
Kotona taas.
Ensimmäinen niistä oli palauttaa Ajax,
karju, jonka olin vuokrannut hedelmöittämään naissiat.
Se on varmaan innoissaan, kun pääsee taas kamujen luo.
Tiedätkö, paljonko se maksoi?
Paljonko maksoimme?
50 puntaa jokaisesta onnistuneesta panosta.
Piti maksaa sen parittajalle Avisissa, jolta se vuokrattiin,
50 puntaa, ja se on tehnyt viisi?
- Neljä. - Neljä.
Se on 80 puntaa.
Ei, se tekee 200.
Rahasta puheen ollen, Lisa, kun olin poissa,
ja se porsas oli sairas.
Niin.
- Kutsuit eläinlääkärin. - Niin.
Eläinlääkärin lasku.
Herranjumala sentään.
Syöttöputki. Ternimaito... Piti laittaa...
Ei sillä väliä, mitä he tekivät.
Mitä siinä lukee? 673 puntaa.
Pitäisikö antaa sen kärsiä?
En tiedä, mitä pitäisi.
Siinä kunnossa pitäisi lopettaa se,
- sanoa hyvästit. - En tiennyt.
- Kaikki olivat poissa. Joten minä... - 673,40 puntaa.
- He todella yrittivät pitää sen hengissä. - Niin.
Ruumiinavaus.
Se on aika kallista.
- Kuka sitä pyysi? - Onko kuvaa?
Tässä on yksi kuva, katso.
Tämä on eläinlääkärin hoitajan luota,
koska se piti viedä sinne yöksi.
Hoitaja sai palkkaa koko yöstä sian hoidosta.
Katsokaa tuota juttua korvissa...
- Näyttää... - Olemme viljelijöitä.
- Pidän porsaista, mutta 673 puntaa. - Syön sen jatkossa itse, jos...
Se on paha juttu, se on paljon.
Kun ruumiinavaus nyt tehtiin, miksi se kuoli?
Sillä oli sydänvika.
Kuka olisi tiennyt?
No, tiedämme nyt, koska käytimme siihen 673 puntaa.
Tulehan sitten.
Tämä ulos.
Tuhlailu oli sitäkin ärsyttävämpää,
koska oli aika tarkistaa, miten Kaleb ja minä pärjäsimme kilpailussamme.
- Tuohon lisätään vielä 1 800 puntaa. - 1 900.
Kaleb oli edelleen pahasti miinuksella.
Toki.
Mutta nyt kun siat olivat täällä, myös minun kuluni olivat nousussa.
Eli olet käyttänyt tähän mennessä 98 500 puntaa,
etkä tienannut mitään.
Älä minusta huolehdi. Nyt sinä.
- Se sika... - Sikalasku.
- Niin, 673,40 puntaa. - Juu.
Lisa aiheutti minulle kuluja, totta.
- Ja toinen on tulossa. - Toinen mikä?
- Tässä on sinulle paljon laskuja. - Mitä?
Se sinulle rakas kone, jonka vuokrasit.
Se on emotionaalinen tukikoneeni,
kuin emotionaalinen tukikoira.
Otan sen mukaani lennoille.
Sillä on oma istuin.
Paljonko se maksoi?
1 050 puntaa.
Kulut korvaa se, miten onnelliseksi se tekee minut.
Ei todellakaan korvaa.
Pitääkö se minut poissa tieltäsi?
Joo, pidän kyllä koneesta.
Vain siitä syystä, että pysyt kaukana minusta.
Juu.
Kävikö joku täällä kaivurin kanssa?
Ja... irrotti puun. Se...
Ei, nostimme puun ylös.
Tämä selvä, eli se tekee 3 090 puntaa.
Laita se tuonne.
- 3 090 puntaa? Mitä muuta? - Siinä.
On sianruoka.
2 952 puntaa.
Ovatko siat syöneet Savoyssa?
Ja sitten karjun vuokra.
Lakkaa luettelemasta. Mitä?
- Karjun vuokra, 200 puntaa. - Karju.
Tämä laskujen vuori tarkoitti, että 413 punnan voittoni -
oli muuttunut lähes 8 000 punnan tappioksi.
Voi hittolainen!
No niin, siat!
Mutta katkeransuloisella tavalla -
näkisin pian tuottoa sijoitukselleni...
Tulkaa nyt.
...koska oli aika viedä ensimmäiset sioista teurastamoon.
Jännittävä automatka odottaa.
Mutta koska teurastamo oli yli 60 kilometrin päässä -
eikä minulla ollut lupaa kuljettaa niitä niin kauas,
hallituksen sikapoliisi käski,
että mukana on oltava Michaela, paikallinen siankasvattaja.
Voi ei, syyllisyys iskee.
Pitääkin surra, kun ne viedään teuraaksi.
Se tarkoittaa, että välität.
- Niin välitänkin. - Juu.
Ne on syötävä pelastukseksi.
Se mahdollistaa rodun selviytymisen.
Et voi pitää kaikkia hengissä.
Samaa olen aina sanonut pandoista.
Jos haluaa pelastaa jättiläispandan, pitää syödä sitä.
Tiesitkö, että jokaista Middle White -sikaa kohden -
on olemassa kolme jättiläispandaa?
Middle White -sianliha, lyömätöntä.
Parempaa kuin seksi.
Aivan.
Kenen tahansa kanssa. Jopa Ewan McGregorin.
En ole varma, ilahtuuko Ewan tuosta.
LAATULIHAKAUPPA JA TEURASTAMO
No niin. Kaikki seitsemän siis?
- Juu. - Selvä.
Tulkaahan, ulos sieltä.
Olen tykännyt sioista. Eivät ole karanneet kertaakaan.
- Pidätkö sioista? - Rakastan niitä.
Menkää vain, possut. Noin.
Ne ovat mukavia.
Näistä vahvoista saa pekonia ja makkaraa, luulisin.
Oletan, että haluat kaiken takaisin.
Suolia myöten.
- Älä. - Anteeksi.
Aina kun käyn täällä, saan kuunnella julmaa teurastamohuumoriasi.
Hyvästi, siat.
No, kiitos paljon.
Kuten aina, olin surullinen, kun ajoin pois.
Mutta tällä kertaa olin ainakin käyttäytynyt kuin maanviljelijä.
Eikä ollut epämiehekkäitä hetkiä.
Siihen kuitenkin tulisi pian muutos,
koska surujen vyöry oli saapumassa.
SEURAAVALLA KERRALLA
Ne ovat tosi ylhäällä.
Yksi niistä on tosi heikko.
Siksi menetät niin paljon porsaita.
Tekstitys: Melina Kajander
Luova tarkastaja Pirkka Valkama