CLARKSONS GÅRD
KAPITEL 23 PARKERING
När sommarvärmen sänkte sig över Diddly Squat
gick Charlie till sitt kontor för att ta in offerter
på det nya parkeringsbygget till vår gårdsbutik.
Det var nu mycket viktigt eftersom sommargästerna hade kommit
och tillbringade tid där medan de åt hamburgare vi hade producerat.
Tack så mycket.
SPECIAL NYTT! KALEBS CIDER
De drack inte bara min Hawkstone Lager...
- Varsågod. - Tack.
...utan också Kalebs nya Hawkstone Cider.
- Varsågod. - Tack.
Inga problem.
KALEB SOM PREMIÄRMINISTER
Och jag?
Ja.
Titta, de är spektakulära.
Jag var nu svampkungen i Chipping Norton.
Jag levererade varje dag till flera gårdsbutiker och pubar.
Så upptagen.
Jag erbjöd svamp till teamets lunch.
Varje dag.
I en månad.
Och det var allt jag pratade om.
Så man tar ut påsarna från där de växer nu,
när de har slutat växa.
- Jag tror de växer tre gånger. - Okej.
Sen tar man ut dem.
Och de fortsätter växa utomhus...
- Fortsätter. - ...när man tar in nya påsar.
Okej.
Men det blev en liten paus i det hela.
För som jag så fascinerande hade förklarat för Annie,
var påsarna jag först köpte nu slut
och måste kastas.
Så att jag kunde ersätta dem med nya.
Vi lägger dem här medan vi orkar.
- För till slut... - Okej.
...vill vi inte gå hela vägen dit.
- Så vi lägger dem där. - Ja, sir.
- Hej, Charlie. - Hej.
Hur mår du?
- Bara bra. - Det låter inte så.
Det är inte goda nyheter.
Vilken överraskning.
Så...
Jag har fått tre offerter på parkeringen.
Jaha?
Den första är ungefär 67 plus.
- Vad? - Några extra...
Plus några extra summor för oförutsedda utgifter,
för de är inte säkra.
Nästa är 80, plus lite till.
- Och sen... - 80 000 pund!
Och sen, den som är mest komplett,
för den inkluderar den nya landsvägsinfarten.
- Ja? - 94 127 pund.
- För en parkering? - Parkering och infart.
- Med stenar från vår stenkross? - Vi har stenarna.
- Det är... Jag var... - Men vi har...
- Stenarna kostar inget. - Vi köper inget.
Stenar är jättedyrt...
- Vi har stenarna. - Vi har dem.
Vi har stenar värda 50 000 pund.
- Är det... - Det är vad det skulle kosta.
97 000 pund.
- Nittiofyra. - Nittio...
Jag blev också häpen.
Nittio... Kom igen.
Jag var... Jag trodde att i värsta fall,
en parkering, med våra stenar,
- 20 000 pund? - Ja.
Varför gör inte vi det?
Hur svårt kan det vara att bygga...
Jag har sagt det förut, men att bygga en parkering?
- Ny jord. - Ja, man skrapar av jorden.
Man lägger ner markduk
för att hindra ogräset.
- Ja. - Tar det länge?
Ja. Det är seriöst med jobb.
Vår sten.
- Japp. Flytta sten. - Och sen skaffar vi grus.
- Japp. - Vi måste hyra en bulldozer.
- En vält. - Kaleb.
Kaleb.
- Vill du ha en kopp te? - Nej,
det här är allvarligt, raring. Jag kommer strax.
Vi får göra det själva.
Jag måste göra det här.
- Säg till dem... - Jag är orolig för...
- Ja, men... - Du är alltid orolig.
- Sån är du. - Men den här gången
- tror jag... - Nej. Vi kan göra det själva.
När Lisa hade hjälpt mig att lasta påsarna...
För tusan.
...tog vi dem till vår nya kompost.
För om vi la ner dem där
fanns en chans att svampen skulle fortsätta att växa.
Jag lyfter ur dem och du bär dit dem.
- Funkar det? - Nej, vi bär dem en och en.
- Okej. - Okej. På riktigt?
Herregud!
Jag ska ta flera den här gången.
Annars blir vi här hela natten.
Hela dagen, hela natten.
Ska vi gräva ner dem lite eller bara ställa ner dem?
Ett mejl.
Det funkar inte med handsken på. Vänta.
Jag ska ta av den.
Det är om svampproverna.
Ja?
Herregud!
"Innan torkad svamp kan säljas..."
- Dina Lion's mane. - Japp.
"...måste ett bakterie- och vattenaktivitetsprov göras
genom ett UKAS-ackrediterat labb.
Det är för att bestämma fukt och bakterier..."
Jag kände till Lisas attityd till blanketter
så jag lämnade henne att fortsätta lasta av svampen
och började fylla i blanketterna själv.
VILKEN PROCESS BEHÖVS FÖRE KONSUMTION?
INGEN
"Föreslagen hållbarhetstid inklusive produceringsdag"
En månad.
"Vad är CCP av den här produkten?"
CCP.
"Vad är CCP?"
Det står: "Kinesiska kommunistpartiet."
Va?
"Vilken faktor kontrollerar Clostridium botulinum?"
Ingen aning.
Efter att jag fyllt i blanketterna så gott jag kunde,
och lagt ett prov i en påse...
Så där ja.
...skickade jag iväg allt till svamppolisen.
Härligt.
Efter att Lisa och jag hade desinficerat svampbunkern
och fyllt den med nya påsar...
- Ska vi fortsätta med det här? - Absolut.
Vi väntade på en dag då butiken ändå var stängd,
samlade Diddly Squat Avengers,
och började bygga vår billigare parkering.
Okej, samlas runt mig.
Vi har redan klippt gräset.
Jag såg det.
Finns det ett mått på hur stort utrymme
- en bil behöver? - Ja. Det behövs 2,4 x 4,8 meter.
- 4,8 meter. - Längsledes.
Så det är 74 platser.
Handikapprutor är större.
De är 6 gånger 3 meter.
Och om det kommer fler, kan de parkera här.
- Det är asfalt. - Okej, ja.
- Fint för rullstolsburna. - Vi har en till ingång.
En till ingång och en cykelparkering.
Cykelparkering?
Motorcykel, alla... Storleken på motor...
Vi kan sätta upp en skylt med "Inga cyklister".
- Jag är med. - Jag med.
- Bra idé. - Vi alla...
Snabb fråga. Hur lång tid tar det?
För det är juli nu.
Med tanke på min tidsplan?
En månad.
- Inte en månad! - En månad?
- Tjugo dagar för... - Vad?
Fem dagar i veckan. Vi jobbar inte på lördag,
för det är öppet då.
Jag måste till kyrkan på söndag.
- Vi gör det klart på två dagar. - Nej, du.
- Jo. - Nej.
Nej, sluta.
- Jag förstår inte varför... - Sluta!
Chefen, lugna dig.
Vad är det med honom? Två dagar.
För att möta min tvådagars deadline,
måste vi först av allt ta bort matjorden.
Så Kaleb började jobba med grävmaskinen.
Backa lite.
Jag tog ansvaret för att ta bort jord med dumpern.
Stanna nu. Släpp högra och använd vänstra.
Och Lisa fick en snabbkurs i hur man kör 14-tonnaren.
Det är bakåt mot dig. Nu ner.
Ja, det var helt rätt.
Ja. Tack, Alan.
Hon föredrog tydligen Alan som instruktör framför mig.
Du borde flytta på grävmaskinen.
Lisa?
- Lisa? - Ja?
Det går bättre om du flyttar den en meter fram.
- Lisa? - Ja!
Du har inte ett helt lass där.
Ska du stå där och kritisera hela eftermiddagen?
Du och din varseljacka. Kan du dra?
På morgonen av den andra och sista dagen
hade vi flyttat nästan all matjord
och hade börjat lägga ner markduken.
Så jag var säker på att allt skulle vara klart
när butiken öppnade igen följande morgon.
Jag är en grävmaskinsförare
Alan.
- När behöver du stenar? - Nu.
- Nu? - Så fort som möjligt.
Om det börjar regna...
Vi satte Lisa på dumpern
och Kaleb och jag skyndade oss till Diddly Squats stenbrott.
Jag vill påminna alla om
att stenen som Kaleb lastar nu
är den som vi grävde upp för att bygga skogsvägen
som fullmäktige sen sa att vi inte fick ha.
Det positiva är att vi har mycket sten kvar
som vi kan använda till parkeringen som vi inte heller fick ha.
När som helst nu, Kaleb.
Är det nästan fullt?
Ja, din otåliga fan.
Du, Kaleb, jag har en en idé.
Vad då?
Vi låter nån köra din traktor.
Det skulle vara lättare. Jag bara lastar.
Gissa vem som precis dök upp.
Okej, Lisa och Alan. Inkommande.
Fortsätt åt mitt håll. Fortsätt!
Okej. Vackert.
Rödtott, hämta ett till, fort.
Du får en fin överraskning med den som kör nästa traktor.
Hej, Gerald!
Diddly Squat-armén är ute idag. Jag gillar det.
Gerald, det var den snyggaste backningen jag nånsin sett.
De vet båda var de ska parkera.
De önskar att de hade parkerat på landsvägen.
Det är okej, det är så man gör.
Alan, hör du mig?
Jag hör dig. Vad är det?
Jag frågade hur lång tid det tar att...
Att flytta det här, all sten och det är...
Att stanna på vägen och vänta här.
Hela veckan, känns det som. Men det är okej.
När vi satt fart, blir du överraskad.
Dumprarna kommer.
Det visar sig att Alan talar flytande Gerald.
De två kan ha ett riktigt samtal.
Lägg det strax förbi det stora garaget.
De är riktigt goda vänner.
Och medan Gerald var sjuk var Alan en riktigt god vän.
De har känt varandra i evigheter.
På parkeringen använde Lisa nu en maskin som hon verkligen gillade.
Ja. Fantastiskt!
Sakta ner.
Sakta ner. Förlåt. Okej.
Jag vill inte.
Fast Lisa njöt av livet på sin sits,
gjorde inte jag det.
Och det var inte bara jag.
Jäklar.
Jag vet inte hur mycket längre Gerald klarar det.
Det är väldigt skumpigt.
Är du okej? Av allt studsande?
Nej, jag kan inte göra mer idag.
- Sen det sista. - Ja.
Vi klarar oss. Jag vet inte hur, men det gör vi.
När Gerald åkt hem gjorde vi vårt bästa.
Men nu hade vi bara ett släp och ärligt talat
var det lite för litet.
Så jag insåg snart att vi skulle missa min deadline.
Kaleb, vi kommer inte att få det här klart.
Nej, vi får inte allt klart.
Fan.
Vi kan inte köra sten när butiken är öppen.
För då kör vi över sex barn om dagen.
Och det skulle hamna på nyheterna.
När mörkret sänkte sig avslöjade vår drönare att vi varit flitiga,
men att Alan hade en poäng.
Vi kommer att vara här nästa vecka också.
Eftersom butiken inte skulle vara stängd igen förrän om fem dagar,
använde jag tiden till att ta hand om nåt viktigt.
Jobb ett, grisarna.
Suggorna skulle föda om några veckor.
Och orolig över att spädgrisdöden
hade orsakats av att de hade klämts...
Har du blivit klämd?
Hon satte sig på en till.
Jag ringde efter de som hade designat grishyddorna.
Vi förlorade 14 grisar
av 34.
Det var hög dödlighet.
Och jag tänkte på
att kultingarna ligger så här längs med väggen.
Men när Enhetsgrisen, som heter så av en orsak,
ligger ner, har hon den formen. Det är hennes rygg.
- Ja. - Det stämmer.
Ser ni vad jag menar? Och de blir klämda.
Men jag är mer orolig för...
Man måste flytta undan henne från hyddans vägg.
Precis. Så jag fick en idé.
Tänk om det fanns en del där,
så att kultingarna kan ligga här och mamman här.
Om hon lägger sig mot sidan...
Ja.
...har de... De blir inte klämda.
- Ja. - Okej.
Tror ni att det är möjligt?
Så vad vi har... Om det här är en genomskärning av hyddan
så har man en ring som är så här.
Och ett stöd kan sticka ner här.
- Som ett räcke. - Eller nåt.
- En halo. - Ja.
Och det går att passa in i efterhand.
Det skulle vara fint.
När grismännen gått,
började jag fundera på nästa projekt inom icke-jordbruket.
Bambi.
På senare år hade Diddly Squat blivit fullt av hjortar,
och eftersom de orsakar stor skada på unga träd,
hade vi tillsammans med andra markägare och bönder
av regeringen ombetts att reducera deras antal.
Jag kontaktade därför Hugh, en lokal jägare
som också råkade vara ordförande i British Deer Society.
Det är vår uppgift att hantera antalet hjortar.
Och en del av vår roll är att träna folk
att förvalta hjortarna på rätt sätt.
Och faktum är att hjortpopulationen nu blivit för stor.
- Ja. Det är den. - Det är den.
Och folk planterar träd, som de här.
- Ja. - Och sen äter hjortarna dem.
Jag tror att det man borde säga är
att om man ska skjuta en hjort
så är det av rätt anledning,
tillsammans med det faktum
att man bara gör det om man är helt säker på
att man kan göra det på ett så humant sätt som möjligt.
På gården visade Hugh mig hur man monterar ett jaktgevär.
Det här är nog det manligaste som nånsin visats på tv.
När geväret var monterat, gav vi oss av för lite övningsskytte.
Hur långt borta är måltavlan?
Den är nog 90-100 meter bort.
Nej, säg att det är längre inför kamerorna.
- Förlåt. - Trehundra meter?
Minst och en mycket stark sidovind.
- Ja, 300 meter med en stark sidovind. - Du har tur om du träffar.
Jag kan knappt hålla upp ett finger.
När vi förberedde oss för skyttet,
förklarade Hugh mer om behovet av god hjortförvaltning.
Där det finns för många hjortar
har vi sett att hjortarnas vikt
är långt under vad de borde vara.
Och när man börjar förvalta dem rätt
så ökar deras kroppsvikt.
Själva kroppsvikten?
Vikten på slaktkroppen är lägre.
Det skapar ett problem
när man har för många i en population.
Och det är en konstig värld vi lever i,
eftersom det finns för många hjortar.
Ja.
Det enda realistiska sättet
att minska på hjortarna är med ett gevär.
Och om man ska döda en hjort, kan man lika gärna äta den.
- Det är dumt att inte äta den. - Definitivt.
Eller ge den till skolor som du länge
- har föreslagit. - Ja.
Men ändå,
om jag dödar en hjort på tv
blir de vansinniga,
fast det är av en god anledning.
- Det finns ingen orsak att inte göra det. - Ja.
Utmaningen är att utbilda folk till varför det här måste ske.
Det är bra för dem.
- Det är bra för träden. - Båda. Ja.
- Och gratis mat. - Definitivt.
Om det fanns ett mer effektivt sätt
att hantera hjortpopulationen,
så skulle vi göra det.
Sen satte vi igång.
Okej.
Och in.
Och jag siktade på de röda fyrkanterna på pappersmålen.
Redo att sätta igång.
Titta.
Jag antar att du siktade på den vänstra.
Det var mitt i prick.
Så...
För att bevisa...
- Japp. - Gör om det.
Och det gjorde jag.
Det gick ännu bättre.
Var är den?
Du kom ännu närmare mitten.
Vad skjuter jag på nu? Rådjurets hjärta?
Ja, den orange cirkeln.
Det är där du ska sikta imorgon.
Jisses!
Vill du skjuta muntjaken nu?
Det är svårt att erkänna, men det var fem av fem.
- Jag hittade nåt jag är bra på. - Mycket bra.
Nästa morgon i gryningen
gav Robert De Niro och jag oss av i jakt på hjortar.
Där.
Vinden är ett problem.
Det blåser inte.
Så där.
Du skojar.
Köpte du den från en butik?
Ja.
Han sa att den visar varifrån vinden kommer.
Vi ska tysta gå runt hörnet
- och komma ut i kanten. - Okej.
Kryp längs kanten till plattformen.
ÖVEROPTIMISTISK JAKTRAPPAKALJA.
Det är tystare än genom skogen.
Medan vi höll utkik
dök plötsligt en chans upp.
Där är en bock.
Nu.
Vänta.
Om du ska skjuta...
Nej, han tittar rakt på mig.
- Du kan skjuta honom nu. - Japp.
Det är ett enkelt skott.
Skjut.
Okej.
Det går bra nu.
När du är redo.
Ja, jag har honom.
Skjut.
Han går ut i det långa gräset.
Nej. Han märkte oss.
Han avslöjade oss.
Mr De Niro och världens mest tveksamma skytt
fortsatte framåt tills vi nådde en lämplig plats.
Om vi är där uppe syns vi inte och de känner inte vår lukt.
Jaså?
Sen, efter en kort väntan...
Jag har honom.
Skjut.
- Han är perfekt. - Okej.
Varmkorv?
Visst. Hej!
Smaka. Och säg vad ni tycker.
Är det inte en vegankorv?
- Nej, inte vegansk. - Jättegott!
- Gillar du det? - Mycket god.
Är köttet bra?
Ni äter Bambi.
Gör vi?
Bambi!
- Vilt. - En hjort?
Viltkött. Gott.
Viltkött. Otroligt gott kött.
Det är jättegott.
- Vill du ha... Är du amerikan? - Ja. Från Los Angeles.
- Vill du ha en till? - Inte illa.
- Nummer två. - Javisst.
Vi hade räddat några träd och som ett resultat
hade vi erbjudit en sund och billig lunch till folket,
vilket gjorde mig glad.
Men inte lika glad som nästa dag när butiken var stängd igen...
GÅRDSBUTIK
...och vi kunde fortsätta med parkeringen.
Ta på en liten skopa för diket, okej?
Lisa sprang till välten.
Japp, det är bra.
Jag mår utmärkt.
Och Alan gav mig jobbet att gräva ett dräneringsdike.
Okej, mina larvband måste grensla det här lilla diket
så att jag kan gräva en kanal.
Nu ska jag vända den sidlänges. Hur...
Den sitter fast. Varför är den...
Åh nej, det är...
Efter mycket bestyr...
Jag behöver mera gas.
Jag hamnade till slut i grävposition.
Ja.
Låt mig vara!
Hallå?
Ja?
Det är vadå?
Varför?
Äsch.
- Yo. - Yo.
Vill du ha de dåliga nyheterna eller de dåliga?
De dåliga nyheterna?
Cidern exploderar.
Vad?
Jag och Kaleb åkte genast iväg
för att höra om lagerbryggaren Rick visste vad som var fel.
Så,
har du nån aning...
För det första, hur många flaskor?
Hur många flaskor pratar vi om?
Tusentals.
Tusentals flaskor.
Fan.
Det är absolut allvarligt.
För nån har blivit skadad.
I Derbyshire?
I Derbyshire har nån skurit sig i fingret.
Det kan vara att korkarna inte sitter på ordentligt.
Det kan vara nån mikroorganism
- som äter sockret. - Så det kan hända
att det fortfarande jäser i flaskorna,
fast de har gått till försäljning.
Ja, det är troligt.
Det är antagligen det mest troliga.
Har du nån här?
Jag kan leta reda på en.
Sätt på den.
Sen experimenterade vi med att öppna en flaska,
för att veta vilken varning vi skulle ge kunderna.
Öppna den i hinken.
- Okej. Lägg den i hinken. - Ja.
- Måste man vara så försiktig? - Det tycker jag.
Inte ett skit.
- Så nu är den säker när korken... - Ja.
På botten av flaskan finns ett vitt sediment.
- Det kan vara en cocktail... - Man ser det i kameran.
Så det sedimentet,
är det en indikation på
att den flaskan var påverkad?
- Ja. - Ja?
Och hur explosiv den är
beror på hur mycket socker som ätits
av mikroorganismerna som sitter på botten.
Äter sedimentet på botten upp sockret?
Ja. Den slukar sötman så att det blir en torr cider.
- Torrare än den borde vara. - Och gör den också till
- en handgranat. - Ja.
"FAN VAD GOTT ÖL"
Nästa jobb var att ge allmänheten en varning
så fort som möjligt.
Och eftersom jag inte hann ta in en professionell PR-firma,
skrev jag det själv.
Vad jag har skrivit är:
"Fan, fan, fan, fan.
Det har skett ett enormt misstag
och det finns en liten risk att våra Hawkstone Cider-flaskor..."
Cider med stora bokstäver,
"...det finns inget enkelt sätt att skriva det, kan explodera.
Om korken har koden L3160, öppna den i vatten
häll ut den och kontakta oss.
Vi beklagar det inträffade."
- Det får nog uppmärksamhet. - Jag har twittrat.
Det är som att räcka upp handen hos rektorn:
"Jag har rökt."
Innan man blivit ertappad.
Cider-gate hade tagit upp värdefull tid.
Så jag skyndade mig tillbaka till min grävuppgift.
Kom igen, kom igen.
För Guds skull.
Okej.
Det kunde inte ha hänt på en värre dag,
men okej, vi ses om en halvtimme. Hej då.
- Vart ska vi nu? - Grisar.
Mina grisringar har kommit.
Men vi har hundra...
- Gårdsbutiken, parkeringen. - Ja.
- Det blir... - Jag vet,
men grisringarna har kommit så de måste sättas fast,
för grisarna ska föda om tjugo minuter.
- Han tog patent på min idé. - Ursäkta?
Han tog patent på idén.
De kallas Clarkson's Ring.
Ringarna.
- Ringarna har kommit. - De är här!
De är stadigare än jag trodde.
Hej, gris. Det är Enhetsgrisen.
Hej, Enhetsgrisen.
Hur mår du, raring?
Så mammagrisen är inom...
Hon är där inne.
Och babygrisen...
De har en generös, kultingstor säkerhetszon där bakom.
- Är du imponerad? - De ser bra ut.
- Vi måste... - Vill du ha hjälp?
Vi måste fixa parkeringen.
Vi är inne.
Vänta.
Lyft lite nu. Bra.
Fint.
- Färdigt. - Jag hoppas de funkar.
Bra. Tack.
- Tack så mycket. - Lycka till.
- Varsågod. - Jag ser fram mot det.
Det var så jobbigt förut.
När vi hade installerat grisringarna, kollade jag sociala medier,
och vissa ciderkunder delade sina tankar.
ALLT SOM ÄR KVAR AV MIN HAWKSTONE CIDER...
EXPLODERANDE CIDER?
HAWKSTONE-VÄSTAR KOMMER SNART
Har du hawkstone 3160 cider, var försiktig.
Det är inget skämt - mitt första misstag.
...Kaleb. Tack... så mycket.
Jisses...
Mitt PR-meddelande hamnade på kvällsnyheterna.
Jeremy Clarksons gård i Oxfordshire har återkallat en del ciderflaskor,
för att de kan explodera.
Han råder alla som köpt dem
att öppna dem under vatten och...
DIDDLY SQUAT GÅRDSBUTIK - HÄR
Tillsammans med andra viktiga historier.
Stora dockor höll en parad längs Gosport High Street i eftermiddag.
Farrah, den fem meter höga mekaniska räven,
tog sig fram i staden med...
Efter alla dessa distraktioner var det oundvikligt att i slutet av dagen
var parkeringen fortfarande inte färdig.
Fortsätt.
Det är tjockt. Det ska vara riktigt tunt.
Så jag beslöt att vi skulle fortsätta nästa dag,
trots att butiken skulle vara öppen då.
Såja.
Följande morgon åkte Lisa och jag dit
och diskuterade hur mycket hon njöt av att bygga parkeringen.
Du är irländsk och jag är inte... Jag generaliserar inte,
men det ligger i blodet...
Om du kallar mig Liam, är jag på maskineriet.
Jag identifierar mig som en irländsk byggare.
- Det gör mig glad. - Okej.
- Så det... - Åh... Fan.
Vad?
Alla har parkerat på den.
För tusan.
Sa du inte att de inte skulle släppa in nån?
Nej, jag tänkte inte på det.
Äsch.
Det är svårt att bygga en parkering när den används som parkering.
Godmorgon.
Jag vet.
Hur ska vi göra det här?
Jag... Bra fråga...
- Han körde precis in. - Allt jag kan säga... Otroligt.
- Titta. - Vad tänkte de på i butiken?
Om ni har parkerat på parkeringen... Jag måste sprida ut grus.
Så om ni kan flytta bilen till den andra parkeringen.
Ni har fem minuter på er.
Annars börjar de och er bil blir skadad.
Är det nån?
Är nån annan parkerad där?
Seriöst?
Varifrån kommer alla bilar?
Vad är det där?
Jag vet inte. Nån kom hit med den.
- Har det inte med oss att göra? - Nej.
Jag ville att de skulle köra vidare.
Men Alan blev snabbt intresserad.
- Vad gör du? - Luftar.
Vi borrar ner en meter och spränger in 300 PSI med luft,
sen injicerar vi sjögräs som hindrar det från att försvinna.
Vi gör Buckingham Palace. Royal Gardens.
- Okej. - Överallt.
Jag förstod orden "Buckingham" och "Palace".
Men inget mer.
Vi har lera två meter djupt. Vad gör ni åt det?
Lera är inget problem.
Hur luftar man lera?
Vi har bevis på jobbet, ni ser sprickorna...
Alan sa att jag borde be honom komma tillbaka senare.
Får jag lämna mitt visitkort?
- Går det bra? - Ja.
Så utan att veta varför gjorde jag det.
Härligt. Jag har ditt kort, tack.
Om du kan flytta bilen, vi måste jobba på parkeringen.
Hej, god morgon.
Vi måste jobba på parkeringen.
Nån mer parkerad här? Nån annan?
Eftersom vi inte kunde börja jobba förrän Lisa skickat iväg dem,
åkte jag för att se hur det gick med de nya svamppåsarna.
Varför gör du så mot mig?
Än en gång ska jag ner i min lilla svampiga pengabinge.
Det var inte bra.
Det liknar mögel.
Och där är det mögel.
Och det är mögel.
Mögel. Mögel.
Den är möglig, titta.
Det är mögligt.
Åh, nej.
Så det är... Fastän vi desinficerade allt
innan vi tog in de nya,
måste det ha funnits kvar från förra omgången.
Fan.
Det här är fläkten
som cirkulerar luften för att förhindra mögel.
Milde himmel.
Titta här inne.
Herregud.
Jag mår illa.
Vilken stank.
När jag hade tagit bort den smittade grödan,
räknade jag på skadorna.
Jag har 68 påsar här,
som är förstörda, fulla av mögel.
Och 68 påsar gånger 17
är en förlust på 1 156 pund.
Plus att varje påse skulle ha producerat
i medeltal två kilo svamp,
som hade sålt för 16... 32 pund.
Så det är en ekonomisk katastrof.
Jag har en hemsk dag!
Jag kan inte lämna den i naturen.
Vad i hela friden ska...
Jag beslöt att den enda lösningen för det smittade röret
var att ta inspiration från filmen Goodfellas.
Vi är igenom matjorden, ner i leran.
Jag ska inte begrava den förrän jag ser toppen
på Sydneys operahus.
Snabbkalk.
Jag vet inte vad det gör, men Joe Pesci använder det.
För säkerhets skull begravde jag sen det lika mögliga filtret
mer än en halv kilometer bort.
Jävla skit!
Världen kan vara trygg, tack vare mig.
När jag hade begravt utrustningen,
duschat, desinficerat mitt hår och tagit på mig rena kläder,
hade mannen med den konstiga maskinen kommit tillbaka.
Och hade börjat jobba.
Först trodde jag att det var en hydraulisk sprängning.
Men till slut började jag fatta.
De borrade ett hål där,
sprängde det med luft,
vilket orsakade sprickor 6 meter omkring
i berget.
Sen fyller de dem med sjögräs för att hålla dem öppna.
Och sen kommer vatten för alltid att dränera genom leran.
För det har varit en...
En fruktansvärd irritation, den här översvämningen.
- Vilken smäll! - Det håller det öppet.
- Helt galet! - Härligt. Titta igen.
Får jag spränga?
Titta.
När sjögrässprängarna var klara,
gav sig Kaleb iväg till en olycka.
Han har spräckt glaset!
Din dåre.
Vad i helvete?
Såg nån annan det?
- Nej, vi hörde det. - Vi hörde.
Otroligt.
Vi retade snällt varandra en liten stund.
Varför kastar du inte så där? Titta. Se på Alan.
- Ja? Titta. - Redo?
- Gör så. - Okej. Låt mig visa en sak.
Redo? Redo?
- Fönster. - En sån idiot.
En sån idiot.
Till slut var den billigare varianten av Diddly Squats parkering klar.
Jag tyckte vi hade ett bra samarbete.
Ja.
Det är inte illa.
Nästa dag skjutsade jag hem Gerald när han jobbat klart
och på vägen
fick jag veta allt lokalt skvaller.
Nate har ändrat sig.
Han har tagit sånt där Botox på näsan och kinderna
och det är sånt fusk sånt där.
Jag vet.
- Han bor här i närheten. - Jag vet.
Nån med en motorsåg har varit där.
Det är bra att såga ner det och spara pengar.
Ja.
Det är enda skillnaden med Simon.
Det är så han kan få fältet betat igen.
- På väg. - Jag vet. Inte jag heller.
När jag släppt av honom skulle jag hämta getterna.
För jag hade kommit på en ny affärsplan.
Jag köpte getterna för att röja busksnåren
som maskinen inte klarade av eftersom det var för brant.
Det ligger nedanför backen här.
Men de är inte stora nog att göra det än.
Så här är min idé:
Jag ska hyra ut dem.
De har blivit Avis-getter.
De flyttar till granngårdar och röjer upp
busksnår och så vidare, och jag tjänar på det.
Och de ska växa, så nästa år
placerar jag dem där och de kan fortsätta.
KÖR LÅNGSAMT
Min första kund var en vän som äger lite mark bredvid min.
Det har varit lite pinsamt det här,
för jag trodde att den här marken var min.
Det är den inte.
Men jag måste köra igenom här för att träffa min väns förvaltare.
Jag är lite sen.
Hallå?
Hallå.
Vad gör du här?
Jag hjälper den här klienten också.
Va?
Var det du?
Så, jag...
Hur ska vi förhandla då?
Jag inser att det är en liten konflikt.
Liten?
Hur mycket? Okej, Charlie.
- Hur mycket ska den namnlösa... - Beror på...
...ägaren till fältet betala mig för getterna?
Betala dig?
Titta på allt fint gräs.
Alla snår, allt värde som finns här framför dina ögon.
Ska vi säga noll?
Nej, inte noll.
Kom över stängslet.
Hur mycket?
Det finns inte nåt stort värde.
Det är bara... Inget värde alls.
- Det är... - Inget alls.
- Hur mycket betalar han? - Han borde betala
fem eller sex pence per dag och get.
- Pence? - Ja, per dag och get.
Tjugo... Åh, nej.
Vi kan inte acceptera det.
- Vilken löjlig situation. - Jag tycker...
Vad är det? - Lyckligtvis har jag...
Lyckligtvis är det...
Värdet kommer av
att de äter den invasiva hagtornen.
- Slån. - Ja.
- För den... - Fortsätt.
Det skapar en bättre vildblomsäng.
- Vems sida är du på? - Din.
Okej.
- Så... - Så jag ger honom en finare äng.
- Ja. Så han får betalt mer genom... - Han betalar 5 pence per get,
och det är 29 getter.
Tolv veckor?
- 121 pund. - Avgjort.
Kom nu, getter.
Just nu var de 121 punden välkomna.
För i svampvärlden
hade min inkomst slagits hårt av möglet.
Vilket irriterande nog betydde att Lisas pulvriserade Lion's mane-företag
plötsligt hade blivit viktigt.
Så det är 202... Var det 20 gram?
Ja, det är 20 gram per påse.
Idag skulle vi få resultatet från proverna jag hade skickat.
Lisa antog att allt skulle gå bra
så hon hade flera kilo pulver.
Där är det.
"Jeremys specialsvamppulver."
Men du tror ju inte på det?
Det gör jag inte.
Men du vet hur mycket vi tjänar.
Hur mycket kostar en påse?
Nio pund.
Det räcker till tio koppar kaffe.
Så, vänta. Jag tar fram...
Jag har den.
Får jag dina glasögon?
Men om vi bara odlade svamp...
Vad du är blind.
"De har... Lisa, jag har fått proverna.
De godkändes inte."
Vänta.
"Jag har fått provsvaren.
De visar att antingen var svampkvaliteten inte den bästa
eller så rengjordes de inte ordentligt.
Du behöver titta på rengöringshygienen
under tillverkningen av produkten,
som handtvätt, att burkarna är rena.
Om den här produkten ska säljas,
måste du granska tillverkningsprocessen."
Du frågade om de olika färgerna. Det är nog det.
Det kan vara svamphuden som jag torkade. Jag är ledsen.
Jäklar! Så irriterande!
Och det här är bara en liten del av det vi gjort.
Vi gjorde allt det och det misslyckades.
- Jag vet. - Allt här är värdelöst.
Svampproblemet var ett bittert slag, speciellt nu i augusti.
För vi närmade oss slutet på odlingsåret.
Och sammanfattningen av tävlingen...
SYLT £1 - HONUNG NOLL ÄGG - NOLL - GRISAR £7 900
...mellan Kaleb och mig.
- Så var det galthyran. - Sluta säga saker.
Jag hade provat allt för att tjäna på ett icke-jordbruk.
Ja!
Vissa idéer hade funkat.
- Inte en chans. - Jo.
JEREMYS BJÖRNBÄRSSYLT
Det var som tusan!
Otroligt.
Visst är de fina?
- Mycket korv. - Jisses.
HETA KORVAR
Det är så bra för min sida av tavlan.
Andra gjorde det inte.
Hej.
Fan.
Men snart skulle vi få veta hur de stora siffrorna såg ut.
För i skördetiden skulle fokus skifta från mig...
JEREMY TOTALT - £33,799.21
KALEB TOTAL - £101,905.75
...till Kaleb och grödorna.
NÄSTA GÅNG
Det här är bara skit. Det vill inte torka alls.
Då var det dags.
- En kvarts full. - Är det allt?
Herregud!
Se vad stor.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Monika Andersson