CLARKSONOVA FARMA
KAPITOLA 21 UZDRAVOVÁNÍ
Přišel začátek dubna.
Po trápení s úhynem prasat
příchod jara všem zvedl náladu.
- Koukni, jak je to pěkný. - Jo.
Prasátka!
Také jsme se mohli vrátit k sázení, pěstování a výrobě jídla.
Nastartoval jsem Lambo,
protože jsem dostal další nápad, jak obhospodařovat, co leží ladem.
Po celé farmě jsou takovéhle kusy země,
půl hektaru tady, hektar tam...
Pěstoval jsem tady hlavně kukuřici.
Prospívá to zpěvným ptákům,
poskytuje jim to jídlo a úkryt.
Je taky pro bažanty, které chovám
a o Vánocích střílím, ale to přejdeme.
Namísto kukuřice
tady teď zaseju
hořčici.
Ptákům taky prospěje.
Chutná jim a rádi se v ní schovávají.
Pak z ní vyrobím anglickou hořčici,
kterou můžu prodávat v obchodě
a v dodávce s burgery jako doplněk k mému vepřovému.
Podle mých výpočtů tenhle kousek pole
vyprodukuje 40 000 sklenic hořčice.
Jediný problém je,
že všechny moje výpočty
za poslední čtyři roky se ukázaly být chybné.
Kaleb se mezitím činil na jednom z dalších polí,
protože zem byla konečně dost suchá, aby mohl zasadit tvrdou pšenici.
Tuna ozimé pšenice teď stojí zhruba 340 liber.
Z té se dělá chleba, pečivo a podobně.
Tahle pšenice je jarní plodina.
Dělají se z ní těstoviny a vynáší asi 500 liber za tunu.
Je mezi nimi obrovský rozdíl.
Jsem asi o měsíc pozadu kvůli těm dešťům v březnu.
Pořád pršelo.
Tak mi přejte,
aby to neovlivnilo výnosy a všechno bylo v pořádku.
Není to zábava, zase řídit traktor?
Jo, největší.
A nahoru.
A dolů.
Vzpomínám si na své první pokusy
s orbou před čtyřmi roky.
A koukněte teď!
Zlepšil jsem se.
Ale druhý den, když jsem se vrátil, abych zasel hořčičná semínka...
Tak fajn, seju hořčici.
Přesně to teď dělám.
...narazil jsem na věc, která mě maximálně vytáčí.
A do pytle.
Vůbec nevidím brázdu od znamenáku.
Jak mám sakra vědět...
Už jsem to vysvětloval milionkrát,
ale ta kovová tyč, kterou tamhle táhnu,
je tři metry nalevo od traktoru.
Když se vracím a mám brázdu, kterou vyryje,
přesně uprostřed, vím, že jsem tři metry od toho, co mám hotovo.
Problém je, že nezanechává žádnou stopu.
Jen hádám, kde jsem zasel. Nemám tušení.
Bylo to ošemetné a k vzteku.
Ale aspoň jsem měl v traktoru čas
vymýšlet nové způsoby, jak obdělávat neobdělávané.
A brzy jsem dostal nápad, který jsem chtěl sdělit Charliemu.
Houby.
Houby?
Houby.
Dobře.
Proč? Máme toho teď docela dost.
Ano, máme toho docela dost, ale tohle je neuvěřitelně snadné.
Něco jsem si o tom zjistil. Mám obchodní plán.
Máš obchodní plán?
Koupíš 200 bloků... teda pytlů.
- Pěstební pytle. - V podstatě.
Když poprvé vyrostou...
Za dva týdny budeme mít 1,2 kilogramu hub.
Jo.
Hlívu ústřičnou prodáme za 24 liber za kilo.
Zisk z první úrody...
- Za jak dlouho je první úroda? - Za dva týdny.
Dva týdny? První vegetační období?
- První vegetační období. Dva týdny. - Dva týdny.
3 620 liber.
Dobře. To je působivé.
- Je to působivé. - Skoro až moc působivé.
Nákupní cenu pěstebních pytlů
- jsem odečetl. - Jo.
Houbové výtrusy už v nich asi jsou.
- Jo. - Když vyrostou podruhé...
Vyrostou víc než jednou?
Když vyrostou podruhé, dostaneš z jednoho pytle jen 350 gramů.
Takže se to sníží z 1,2 kila na 350 gramů.
Ale už nemusíš kupovat ten pytel.
Takže zisk klesne ze 3 620 na 2 135.
Aha.
- Poslouchám. - To je pořád dost dobrý.
Takže 5 700...
A pak máš třetí sklizeň, 2 100 liber.
A konec. Pytle vyhodíš.
- Koupíš dalších 200 pytlů. - Jo.
- Bloků. - Jo.
- Takže asi 8 000 liber. - Jo.
Potřebuješ elektřinu?
Ale jen trochu na zahřívání.
Možná nepotřebuješ moc,
- ale kabely jsou dost drahé. - Ano.
A kdo je bude...
- Budeš je sklízet? - Ano.
- Kde je prodáš? - V obchodě.
- Říkáš, že zisk je 8 000 liber, ale... - Dám je na regály.
- Řeknu Alanovi... - Vidíš, další náklady.
Jasně, že jsou tu náklady.
Mlhový ventilátor, 40 liber. Odsávací ventilátor, asi 100.
- Zářivky na pěstování, 60 liber. - Jo.
- Ultrazvukový zvlhčovač, 160. - Jo.
Vysavač na vodu, 95 liber.
- Celkem 455 liber. - To je skvělé.
Ale všechno běží na elektriku, a tu tam nemáš.
Ale ten nápad se mi docela líbí.
- Opravdu? - Myslím, že je to dobré.
Podívej se na moje výpočty.
Nebudu ti to kontrolovat. Nejsem učitel matematiky.
- Já jen... - Trochu se zlepšuju
v plánování nákladů, než něco udělám,
- než abych to dělal potom. - Jo.
Houbová schůze skončila.
Charlie pak trval na tom, že zaregistrujeme narozená selata
u vládní prasečí policie.
NAROZENÍ
Pracoval na tom celý náš matematický tým.
Kolik selat nakonec pošlo?
- Dvě z prvního. - Tři z prvního.
- Tři. - Ne, měla jich 10.
- Pět. - Pět.
Druhá prasnice vrhla 10, dvě zasedla.
Ale zbývá jen sedm.
- Určitě jich nebylo osm? - Jo, já napočítala osm.
Tohle nedáme.
Sedíme nad tím hodinu a zaregistrovali jsme jedno sele.
Dvě.
Jo.
Bohužel jsem musel odejít z hodiny matematiky dřív,
protože jsem měl stavařovi Alanovi ukázat místo,
které jsem vyčlenil houbám.
Takže budem pěstovat houby.
Je to tady. Ani sem není vidět.
- To snad ne. - Podle mě tady kdysi
byla vodárna pro starou farmu.
- Ano. - Před sto padesáti lety.
Viktoriánská vodárna. Panebože.
- To snadno opravíš. - Ty bláho!
Ani omylem.
Dokonalé místo k pěstování hub.
- Ne. - Jak to myslíš?
Je to nebezpečné.
- Co je nebezpečné? - Někomu to spadne na hlavu.
Nespadne.
Běž a dupni na to.
Na tu starou valenou klenbu navršili zeminu.
Když se to ještě zatíží, zřítí se to.
To nejde.
Znáš Brunelův most v Maidenheadu?
Čí most?
Hele, je to práchnivý. Podívej.
- Vidíš? - Nenič to.
Brzo to do toho potoka spadne samo.
A co oblouky v katedrálách z 12. století?
Vidíš ten marast, co tu překáží?
- Jako můžu to udělat. - Jo.
Ale bude to stát hromadu peněz.
- Tolik negativity, to jsem neviděl. - Krucinál.
Budeme pěstovat houby až do smrti, a stejně nic nevyděláme.
- Tak jdem, no. - Promiň, šéfe.
Pak jsem mu ukázal záložní místo.
Podzemní bunkr na horním konci farmy,
na bývalém letišti.
Myslím, že to je protiletecký kryt.
Za války tady byla americká letecká základna.
Uvidíme. Jen ti říkám...
A teď tady budu pěstovat houby.
- Hele... - Problém je,
že tu musíme posílit bezpečnost.
- A co Gerald? - Budu tady...
Jo, je mu líp.
Jasně.
- Chodí na ozařování. - Jo.
Potřebujeme světlo.
- To je beton? - Ano, beton.
- Vidíš ty výztuhy. - Jo.
- Trochu to s tou obranou přehnali. - Jo.
- Musí to být aspoň takhle silné. - Jo.
Je to mnohem větší než ta vodárna.
Snadný přístup.
Nepotřebuju stavební povolení, je to pod zemí.
To ne. Ale moc do toho dát nechceš, co?
- Já nevím. - Asi ne.
- Co znamená „moc ne“? Hrubý odhad?
Tohle mi dělá vždycky.
Nech toho.
Je docela normální
zeptat se zedníka, kolik to asi bude stát.
Jsem tu sotva dvě minuty.
Řekněme, že by to šlo za míň než 10 tisíc.
- To je za babku. - To by bylo fajn.
Za týden to máme pod střechou.
- Nikdy jsem neslyšel zedníka... - Jo, za chvíli to máš hotovo.
„Zvládnu to za týden a za míň než 10 tisíc.“ To se neslyší.
Jakmile začnu pracovat, můžeš je začít nabízet v krámě.
Tak rychle to udělám.
Alan jel pro materiál
a já začal pracovat na dalším nápadu.
Kopřivy.
Lesy jich byly plné.
Rozhodl jsem se, že z nich zkusíme vařit polévku.
- Nazdar, Luko. - Jak se máš?
Luka je náš všeuměl.
Je to závodník, pracuje na farmě v obchodě
a pochází ze slavné irské dynastie kuchařů.
Takže kopřivová polévka. Luka už mi ji jednou uvařil.
- Kdy to bylo, loni? - Jo.
Něco tak lahodného jsem ještě nejedl.
Byla úžasná.
Všechno máme, brambory, cibuli...
Co ještě potřebuješ?
Kopřivy, cibuli, brambory,
sůl, pepř, kuřecí vývar, smetanu a máslo.
- To je všechno? - Jo.
Když Luka dovařil,
potřeboval jsem jen někoho s vytříbenou chutí, aby ochutnal.
- Nikdy jsi nejedl kopřivovou polévku? - Ne, nikdy.
Podívej se na tu barvu. Je neuvěřitelná.
Je to dobrá hustá polévka.
S naším kváskovým chlebem bude dokonalá.
To je bašta.
Není to úžasný?
Kámo, ty umíš vařit.
A legrační je, že nikdo neví, jak kopřiva chutná.
- Jak chutná? - Jo.
Ale víš, že je to kopřiva.
Ty kopřivy tam ale cítit jsou.
Lahoda.
V obchodě by se to prodalo.
To jediný mě zajímá, pokud jde o naši sázku.
Když toho uděláš hodně...
Tohle musíme dostat do obchodu.
- Bude to náš další trhák. - Jo.
Všechny je postříkám, aby to nešlo.
To neuděláš.
Po ochutnávce jsem si půjčil pořádnou sklízecí mašinérii
a vyrazil jsem do lesa.
Našel jsem tohle. Používá se to při sběru čaje.
Jsou to v podstatě nůžky na živý plot.
Tenhle větrák fouká listy do pytle.
A kdyby přiletěl mimozemšťan,
odrovnám ho jako Sigourney Weaverová.
Tak jo.
Sklízíme.
Ale ne.
Sklidil jsem si pytel na sklizeň.
Takhle to zjevně nezamýšleli.
Krucinál.
Praštilo mě to do obličeje.
Zapletl jsem se do stromu a pytel se mi zasekl...
Sakra!
Zatraceně.
Do prdele.
Snažil jsem se, jak jen to moje stárnoucí tělo vydrželo.
Moje záda.
Pak jsem se vrátil na farmu se svou kořistí.
Paráda. Mám jich stovky.
Tam se ukázalo, že máme problém.
Luka řekl, že chce jen mladé, jemné kopřivy,
ale mému stroji to nedošlo.
Asi to sklidilo trávu, ostružiny, stromy, budovy.
Nejlepší způsob, jak natrhat kopřivy,
je pár kluků z obchodu.
Myslíš, že lidi z obchodu půjdou trhat kopřivy?
Jo, jasně.
- Dej jim 8,50 na hodinu. - To jsou ale další náklady.
Abychom vyrobili 200 sklenic,
musíme utratit 38 liber za máslo.
Jo.
- 77 liber za smetanu. - Jo.
Kopřivy jsou zdarma.
Ale ne, když musím někomu zaplatit, aby je natrhal.
Brambory jsou za 6,40.
Vývar, který jsme koupili v supermarketu, 67 liber.
A nádoby stojí 120 liber. Štítky budou za 50.
Můžeme je prodávat za pět liber.
- To rozhodně. - Myslíš?
Jasně.
Bohužel, než jsme to dopočítali,
přišel pan znalec předpisů...
Ahoj.
...se svými obvyklými otravnými připomínkami.
Má potravinářský průkaz?
- Luko? - Ano?
Máš potravinářský průkaz?
- Průkaz? - Průkaz.
Jo, jo.
- To znělo jako ne. - Skoro, jako když Lisa řekla: „Ano, ano.“
Učí vás v Irsku, jak říkat „jo, jo“,
- když myslíš „ne“? - Jo, jo.
Podle mě v Irsku dávají lekce,
jak na otázku neodpovídat ne, ale jo.
- Ale takhle: „Jo, jo.“ - Řekni to dvakrát.
- Jo, jo. A máš ho? - Jo, jo.
- Jo, ne. Když... - Jo, ne. Jasně.
Další způsob, jak to říct.
Co dáváš do té polévky?
Máslo? Smetanu?
- Zkoušíme... - Dobře.
Takže tam musíš mít datum spotřeby.
Jo.
- Na to jsi nepomyslel, viď? - Jo, jo.
Jo, ne. Jo, jo. Učím se.
Nechal jsem Luku, ať se popasuje s polévkou,
a jel jsem na pole s nadivoko pěstovanou pšenicí a fazolemi dělat chemii
s Andym Catem.
Tohle je Brixova škála.
Tím se měří obsah cukru v testované rostlině.
Nasbíráme pár listů,
dáme je do lisu na česnek,
vymáčkneme trochu tekutiny na tu čočku a uvidíme.
Chceš si to zkusit?
Když jsem se stal farmářem, nenapadlo mě,
že někdy budu používat lis na česnek a mikroskop.
Natrhej listy. Bude potřeba víc, než se zdá.
Dobře.
Tak.
- Zpátky ve škole, co? - Každý den je školní den.
Podívej se do toho proti slunci.
Měl bys vidět modrou a bílou část.
- Těsně nad pět. Řekněme šest? - Šest?
Taková hodnota znamená,
že rostlina nemá potřebné živiny.
Provedeme test mízy, něco jako krevní testy rostliny.
Nesbírej jen ty nejhezčí.
Jdi rovně a sbírej, co je před tebou.
Jasně.
Tak jo.
Výborně. Vezmu je do laboratoře.
Když přišly výsledky,
zase jsem natáčel The Grand Tour,
takže výsledky s Andym museli probrat Charlie a Kaleb.
Výsledky testů ukazují...
Ukaž.
Modrá je dobrá. Zelená je dobrá. Červená je špatná.
- Hořčík. - Hořčík.
Takže aby rostliny byly...
- V rovnováze. - ...v rovnováze,
musíme jim dodat hořčík.
Naštěstí to můžeme provést velmi jednoduše.
- Epsomská sůl. - Sůl.
- Sůl do koupele. - Sůl do koupele, přesně.
Myslel jsem, že sem nebudeme dávat nic,
- prostě to necháme. - Ne.
Nemůžeme to jen tak nechat. Nemůžeme jen tak doufat,
že půda je dost dobrá,
aby plodinám poskytla vše, co potřebují.
Když něco chybí,
použijeme přírodní nutriční produkt, v tomto případě sůl do koupele,
- abychom to napravili. - Chápu.
Nevím, jestli to pochopil,
podle toho, jak remcal, když na pole dával koupelovou sůl.
Moje pšenice vypadá líp.
Proč jsou tu ty lysiny?
Tady je to zelené, ale tady...
Tady nic moc.
Remcal i potom, co skončil.
Hotovo.
Přijde sem a vykládá mně, farmářovi, co mám dělat.
Tobě taky. Já za ním nechodím a neříkám,
že má v písničce použít kytaru.
Neříká nám, co máme dělat.
Myslím, že nám vysvětluje svoje nápady
- a to, jak chtějí oni pěstovat. - Mě to štve.
Protože to chce dělat jinak?
Jako farmář nemám rád změny.
Žádný farmář nemá rád změny.
Tohle pole teď nesnáším.
Když jsem se vrátil z natáčení,
rozhodl jsem se, že bychom měli pohnout s opravou hráze.
A abychom se jako obvykle nehádali,
dohodli jsme se s Kalebem na změně.
- Pamatuj, když si to oblékneš... - Jo?
- ...seš stavební dělník. - Žádný farmář.
Teď jsem v naprostém bezpečí.
Dáš si čaj?
Dáme si pauzu na čaj?
Jo, je deset. Čaj.
Tak jo.
Dobře, pauza na čaj. A co pak?
Ubalíme si cígo.
Další pauza na čaj, až dokouříme?
Ne, během pauzy se nekouří.
Vypiješ čaj a zapálíš si, až začneš dělat.
Všichni na stavbách se teď na nás strašně naštvou.
Ale ne, pochopí to.
Vědí přesně, co dělají.
Nejdřív bylo potřeba navézt k hrázi hlínu.
Panebože.
Co je?
Co?
Trochu hlíny tam spadlo.
Trochu?
To bychom měli probrat...
Nad šálkem čaje.
S kým hrajeme zítra? S West Bromem?
- S Chelsea? - Ne, s Brentfordem.
To prohrajete.
Já vím. Vypadneme z ligy.
Cestou se potkáme s Wrexhamem.
Připojte se k nim. Jděte po slávě Ryana Reynoldse.
My máme Chadlington.
V sobotu jsem s ním byl v hospodě.
- V sobotu vyhráli. - Přišel ke mně týpek a říká:
„O co, že tě porazím v páce?“
- To jsem viděl. - Fakt? Řekl: „Jo, porazím tě.“
- Ale porazil jsi ho. - Říkám: „Když tě porazím,
koupíš mi pivo. Když porazím já tebe, kupuju já.“
- Jo. - Řekl: „Dobře.“
Znám chlápka, co si vzal sestru své nevlastní matky,
takže byl pak svůj vlastní strejda.
Jo, stal se svým vlastním strýčkem.
- Hotovo? - Jo.
Ubalíme si cigáro.
Jako další jsme potřebovali nastavit laser na správnou výšku
- a zvednout trubku... - Ne.
...abychom tam mohli dát hlínu.
Jo.
Ale ještě předtím
jsme museli snížit hladinu vody v rybníčku.
Náš problém je... Tohle je přepadová trubka.
Jak vidíte, je ucpaná.
Na druhé straně skoro nic nevytéká.
Když to prošťouchneme,
upustí se hodně vody,
takže přes hráz půjde míň vody.
Kaleb se tedy musel opět obléct do gumových kalhot.
To je hloubka.
- Je to jen bahno. To nic. - Je to hluboký.
Jsou to jen dva metry.
Nikdy by mě nenapadlo, že budu čistit kanály.
A je to. Teče to rychleji?
Ne, skoro nic se nezměnilo. Pořád je to ucpané.
Zkusili jsme to odblokovat z druhého konce.
To však taky nepomohlo.
Ne.
Takže jsme mohli udělat jen jedno.
Co tam nastříkat hasicí přístroj?
To by nezabralo.
Výrazně by to zvýšilo tlak.
Ale s hasicím přístrojem by to nefungovalo.
Pamatuješ na tu pumpu, co jsem koupil na zavlažování...
Pstruhového rybníku?
Jo, pstruhového rybníku.
Pamatuješ? Koupil jsem pumpu, která byla k ničemu.
- Byla moc silná. - Jo.
Ta by vyplavila všechno.
Jo.
Vidíš, když si člověk dá šálek čaje a nespěchá...
Dnes jsme jich měli asi 18.
Strč to tam!
- Ty vole! - Dobrý.
Sakra.
Musíš vyndat ten konec, vypustit vzduch,
a pak to můžu tady vytáhnout.
- Co třeba oddělat tenhle... - Jo, ten uzávěr.
Do prdele!
Zkusíme to znovu.
Ne!
To nezvládnu.
Už nevím, co s tím.
Já taky ne.
Takže dnes jsme dokázali...
Nic.
Sundejte to ze mě.
Vlastně jsme udělali krok zpět.
Vyndali jsme tu velkou černou trubku
a pak ji tam nechali.
Kolik je hodin?
Pět, půl šesté.
Panebože. A to ještě pracujeme?
- To je fakt. - Měli jsme skončit před třemi hodinami.
Jdeme.
Druhý den jsme se s Kalebem zase stali farmáři
a šli se podívat na pole s ječmenem.
Z tohohle všeho...
- Jo. - ...bude ležák.
Letos to vypadá dobře, že?
Kolik hektarů jarního ječmene jsme zaseli?
Odsud budeme mít asi 300 tun.
Takže 300 tun jarního ječmene.
Kolik to je piv?
Spousta.
Kde tohle se tady vzalo?
Netuším. Ale nechce tady být.
- Ne. - Chceš ho odnést?
- Kdyby na něj narazil kombajn... - Jo.
Naši kamenní mazlíčci. Můj se jmenuje Ronald.
Můj se jmenuje Donald.
Každopádně...
Co?
Zase jsi kus vynechal.
Uznávám, že je trochu řidší...
Myslel jsem, že po loňské „Kalebově díře“...
Ale no tak!
Tady jsme přišli tak o 60 Hawkstonů.
Ty máš co říkat.
- Cože? - Nemáš mi co vyčítat.
- Vážně? Jakto? - Viděl jsi Louse?
- V poslední době ne. - Měli bychom tam jít.
Tak jo, jsi svobodný, kameni.
Kaleb mě pak vzal na Louse, na pole, kde jsem zasel hořčici.
A opřel se do mě.
- Tady jsi začal sít. - Jo.
Tady jsme začali. Krásné řádky.
Krásné.
Vidíš, že tady hořčice roste.
- Jo. - Tady jsi nastoupil ty.
Šílená díra. Ale neboj, jen pojď dál.
Krásný řádky, podívej.
Hele, další díra.
A tady jsi to taky klidně mohl vynechat.
Proč bys to oséval?
To je těma ramenama.
I škvor by nechal znatelnější stopu,
kdyby přeběhl přes pole.
Věděl jsem to, když jsem sel,
ale myslel jsem, že všechno jedu dvakrát,
ne že vynechávám.
Podělal jsi to.
Můj polévkový podnik si naštěstí vedl lépe.
Luka nahnal mladé sbírat kopřivy,
navařil spoustu polévky
a poradil si s Charlieho datem spotřeby.
Ale když jsem si sedl, abych to nacenil,
všechno se nějak pokazilo.
Čtyři, osm, devět, jedna, čtyři, šest, jedna...
Panebože, to je...
Kristepane!
Jel jsem do obchodu s vědomím,
že to musím s Lisou nějak navléknout.
- Ahoj! - Podívej, co jsem přivezl.
Lesní šťávu.
No ne!
Chlazená kopřivová polévka.
Lesní šťáva. To se mi líbí.
Lesní šťáva. Vychlazená a vynikající.
LESNÍ ŠŤÁVA
Jediný problém je,
že musíš přesvědčit zákazníky...
Ano?
- ...aby vzali do pusy kopřivy. - Jo?
A aby za tu výsadu zaplatili deset liber.
- Proč deset? - Deset.
- Proč? - Spočítal jsem to.
Neměl jsi to spočítat předem?
Spočítal jsem si to, ale museli jsme najmout lidi
- na sbírání. - Jasně.
- Pracovali osm hodin. - Aha.
Sbírali kopřivy, obírali vrchní lístečky
a pak je prali.
A nasbírali jich dost jen na 80 kelímků.
Myslels, že pracujou zadarmo?
Nevěděl jsem, že je budu potřebovat.
Myslel jsem, že to sklidím strojově.
- Ale to nefunguje. - Musíš to prodávat se ztrátou.
To teda ne!
Tak se to neprodá vůbec. Musíš to vymyslet.
A je tu ještě jeden problém.
Vidím, datum.
Mají trvanlivost tři dny.
Den výroby se počítá jako první den, a to bylo včera.
Takže dnes je druhý den.
A musí se prodat zítra do zavíračky.
Víš, že dnes máme zavřeno.
- Cože? - Inventura.
Víš, že ve středu dělám inventuru.
Podívej, tady dělám inventuru.
Já vím, ale mám... Musíme jich 80 prodat.
Tak si s nimi stoupni k silnici.
Zkus je prodat za 10 liber.
- Za 10 se neprodají. - Ale ano.
Tak za 9,99.
Můžu je nabízet v akci.
Ne. Zkus to, prosím tě.
Odjížděl jsem a cítil jsem se jako kandidát z pořadu The Apprentice,
kterého vyhodili hned první týden.
A druhý den, když obchod otevřel,
kopřivové polévce začalo odpočítávání data spotřeby.
LESNÍ ŠŤÁVA
10:00
Co je to?
12:00
14:00
Je to kopřivová polévka. Za 9,99.
- To myslíte vážně? - Ano.
17:00
Při zavíračce nebyla Lisa šťastná.
OTEVŘENO
Je to prostě směšné.
Já to neudám. On neplánuje dopředu.
Na nic mě neupozorní.
Přinese mi ty polévky se svým pitomým obličejem,
chce za ně 10 liber, a já je mám prodat.
Není to fér. Je to blbost.
Vypadáme trapně, když za ně chceme 10 liber.
Moje kopřivová polévka způsobila tolik problémů
na ekonomické i domácí frontě,
a tak jsem se rozhodl se toho zbavit a soustředit se na houby.
Alan zavedl do bunkru elektriku a zařídil všechno potřebné vybavení.
Podívej se.
Bezpečnostní prvky, to se nevidí.
- Co je to? - Drží to strop, kdyby náhodou.
- Bezpečnostní rám. - Přesně.
A když Walter White všechno vydezinfikoval,
mohli jsme převzít první várku.
Vy jste přivezli houby?
My jsme přivezli houby.
- Panebože, Jeremy. - Ty bláho.
Ty brďo.
- Panebože. - Máme pro vás pár pytlů.
Kolik různých druhů hub?
Máme tři různé druhy.
Jaké?
Hlíva ústřičná, šupinovka a korálovec.
- Cože? - Z toho se dělá steak.
Korálovec?
- Jsou z něj dobré steaky. - Dobré steaky jsou z krávy.
Z hub taky.
Jo.
- Co to povídá? Steak z houby? - Jo.
- To je směšný.
Co v těch pytlích vlastně je?
Je to směs všeho, co seženete v okolí.
Jezdíme třeba na místní pily.
Všude tam, kde produkují organický odpad,
a bereme si ho.
Jak houby vědí, že v tom mají růst?
Nebo rostou v čemkoli organickém?
Rostou v čemkoli organickém.
Třeba hlívu můžete pěstovat na látce.
Pěstují ji na čepicích, oblečení, botách.
- Na čepicích? - Na čemkoli.
- Výnosy jsou malé. - Jo.
- Ale... - Na čepicích?
- Tak je dáme dovnitř. - Jo.
Je tam toho ještě víc.
Mnohem víc.
Ty vole.
Beze srandy, to se tam nevejde.
Asi jsem to trochu přehnal.
Určitě jsem to přehnal.
Budeš mít víc hub
než v obchoďáku. Podívej se.
Přestaň mrmlat.
Když jsme zaplňovali police,
dostalo se mi opravdu výjimečné lekce z biologie.
Houba je jen sexuální reprodukční orgán mycelia.
Nevím, co to slovo znamená.
- Mycelium. - Mycelium.
Mycelium je ten organismus, houba je sexuální reprodukční orgán.
Sexuální reprodukční orgán mycelia je houba?
- Jo. - Takže houba je penis.
Houba je penis.
Jejím jediným účelem je plodit.
Uvolnit co nejvíc výtrusů a pak umřít.
Až uvidím vegana jíst houbu, můžu říct:
-„Ty jíš šťavnatý penis.“ -„Vyndej ten penis z pusy.“
To můžete.
Jak vypadá mycelium?
Je to organismus.
- Je to organismus? Takže jako já. - Jo.
- Jako my. Přesně.
Vlastně jsme s myceliem velmi blízce příbuzní.
Víc než cokoli jiného na této planetě.
- Cože? - Jo.
Člověk má stále ještě vrstvu mycelia po těle.
Daly by se na mně pěstovat houby?
Určitě by se na vás daly pěstovat.
- Nejdřív bychom vás museli zabít... - Ale šlo by to?
...ale houby by rostly.
Když jsme dezinfikovali pytle,
lekce biologie začala být ještě divnější.
Ale mycelium je...
Jak je na tom s DNA?
Je spíš dinosauří nebo spíš naše?
Existují různé teorie.
Jedna z hlavních teorií je, že houby pochází z vesmíru.
To se domnívají. Něco podobného myceliu se našlo na asteroidech.
A na suti z vesmíru.
To znamená, že houby jsou vesmírné penisy.
- Jo. - To není...
Takhle je budeme prodávat!
„Jeremyho nesmírné vesmírné penisy.“
Ani jim neříkejte houby.
„Vesmírné penisy.“
Nařízli jsme pytle, aby vesmírné penisy mohly růst,
zapnuli jsme zvlhčovač a kouzlo mohlo začít.
Dobrý. Vypadá to dobře.
Tak jo.
Měl jsem radost,
že ti od hub byli spokojení, jak jsem to zařídil.
Druhý den jsem začal stavět ohradu
pro nové přírůstky.
Je jim asi týden.
Na tohle jsem se velmi těšil.
Ale Kaleb moc ne.
Podívej, kolik to zabírá místa.
- Co? - Podívej, kolik to zabírá místa.
Hele, Kalebe, něco ti vysvětlím.
Jen do toho.
Dotace končí.
Jo, to vím.
Nahradí je environmentální dotace.
Jo.
Například dotace na kozy, které budou produkovat další hospodářské plochy.
Viděl jsem ty dotace. A nevidím na tom seznamu kozy.
Vsadím se s tebou, že dostanu dotaci na kozy.
Protože budu využívat kozy k tomu, co by normálně udělal stroj.
Platí.
Spadá to pod ekologické zemědělství.
Podstatné bylo, že jsem se potřeboval zbavit co největšího množství ostružiní
z neobdělávaných pozemků.
A bohužel bylo mnoho míst,
kam se můj milovaný robo-mulčovač nedostal.
To je...
To je to nejhustší ostružiní na celé farmě.
Nedostane se tam ani omylem.
Takže jsem dostal geniální nápad pořídit si na tohle kozy.
Podle Kaleba to byly vyhozené peníze.
Víš, kolik těch 30 koz stálo?
- Kolik? - Deset liber za kus.
- Tři stovky, deset za jednu. - Jo.
- Deset liber. - Měli ti je dát zadarmo.
Deset liber!
Abys vydělal, měl bys je dostat zadarmo.
Já na nich dokážu vydělat.
- Za obchodem je budu ukazovat dětem. - Deset liber
- za 20 minut. - Zážitkový zemědělství?
- Panebože. - Ale vydělala bych.
Je to 400hektarová farma. Jestli si chceš hrát...
Ale není. Tvá část má jen 200 hektarů.
Já mám 200 hektarů a 199 z nich je porostlých ostružiním.
Když tam vypustíme kozy, vytvoříme víc zemědělské půdy.
Máš přece ten stroj.
- Miluješ ho! - Ten tam nevyjede. Viděls to.
Zvednu ti ho tam drapákem.
Chceš pořizovat drapák?
Trochu pozdě. Kozy jsou na cestě. Takže oba zmlkněte.
Musíme rozjet tohle. Zatím jsou čistě jen na mlíku.
- Kolik jich je? - Třicet.
- Musí se to naučit používat. - Přežijou jen nejsilnější.
Jak naučíš kozu používat aplikaci nebo počítač?
- To nejde. - To ty musíš.
- Nahoru nasypeš sušené mléko. - Zapneme to?
To je sušené mléko?
- Víš, kolik stojí jeden pytel? - Panebože, kolik?
Víš vůbec... Hádej kolik.
Čtyřicet liber? Padesát?
- Ale ne. - Šedesát liber?
- Osmdesát liber? - Co?
- Sedmdesát. - Sedmdesát?
To stojí 70 liber?
- A ty tvrdíš, že na tom vyděláš? - To je drahé.
Budu vytvářet půdu.
Zrovna když jsme dokončili přípravu...
Kozy!
...přijela Lizzie s kozami.
Dobré ráno. Přivezla jsem vám 30 koz.
- Kůzlat. - Kůzlata. Jsou vaše.
Pojďte za mnou, tady zboku.
- Panečku, podívejte se na ně. - Tady jsou.
Než jsme je mohli vyložit, Lizzie musela nastavit stroj na mléko.
Musíte prostrčit ty struky.
- Jeden červený, jeden bílý. - Jo, vzpomínám si.
Totéž na té straně a tady.
To by bylo.
Ještě tenhle. Super.
Nahoru nasypete pytel sušeného mléka.
- Sem. - Pytel sušeného mléka za 70 liber.
Je to jako tekuté zlato.
Hlídejte si ho.
Sem s ním.
Vypustí to určité množství sušeného mléka
do určitého množství teplé vody.
- Podle potřeby. - Ano, bez přípravy.
Když hladina klesne, automaticky se doplní.
Asi to má nějakou pumpu.
- Není tam žádná pumpa. - Takže jen sajou.
A taky pomáhá gravitace.
Na takovou vzdálenost budou muset sát jako pornohvězdy.
To teda.
Jak dlouho nám vydrží jeden pytel?
S 30 kůzlaty v tomhle věku přinejmenším den.
- Nebudou moc pít. - Jeden den?
Den? Čekal jsem spíš tři týdny.
Kéž by.
Sedmdesát liber za den?
Můžu vás o něco poprosit? Neříkejte to Kalebovi.
Ne když to nebude nutné.
Když jsme jim zařídili domácnost, přišel čas na zábavu.
- Nazdar, kozy! - Ty jsou velké.
Vítejte v Diddly Squat.
- Tak pojď. - Jak jsou stará?
- Dva týdny. - Dva týdny?
Ty jsi krasavice.
Připravena? Podívej na svůj nový domov.
Jsou kastrovaní?
Ano, jsou kastrovaní.
Být zvíře je skvělé.
Ty jsi chlap? Tak to ti ufikneme koule.
„Třeba je budu potřebovat.“ Ale nebudeš.
Poslední dvě? Tak prosím.
Podívej se na ně! Jsou nádherná! Tahle už se krmí.
Už pijou, to je dobře.
A nepřežijou jen nejsilnější?
- Ne. Vědí, co dělají. - Fajn.
Všechna umí pít.
Jak jim zabránit, aby tolik pila?
Je to neuvěřitelně drahé.
No tak, pojď se podívat.
To je dobré znamení, že už pijí.
- Jo. - Víš, kolik toho vypijou, Kalebe?
Co to... Proč mu to říkáš?
Kolik pytlů týdně myslíš, že spotřebujeme?
Nevím. Dva pytle týdně?
- Sedm pytlů týdně. - Dva pytle?
Budou tu dva měsíce.
- A pak... - Běžně 12 týdnů.
My je běžně odstavujeme po 10 týdnech,
když jde všechno dobře.
Takže 10 týdnů. A pak budou žrát ostružiní.
Sežerou v podstatě cokoli.
Ale ano, něco vám spasou.
Proto je chci.
- Jo. - Dostanou se na místa,
- kam se můj úžasný stroj nedostane. - No vidíte.
A spotřebují míň nafty.
Ty jsi miloučká.
Přišla ses pomazlit?
Pusinku?
Když se kozy zabydlely, museli jsme rozdělit selata podle pohlaví.
Normálně řečeno, oddělit pašíky od jejich sestřiček,
protože teď dospěli
do toho věku.
POHLAVNĚ ODDĚLUJI
Samci půjdou tam. Třímetrová mezera.
A samice půjdou tam.
Jo.
Rozdělujeme pohlaví.
Jdeme na oddělování.
To šlo snadno.
Jen se procházíš za selaty,
- která utíkají. - Ne, naháním je
do kouta, zpátky k tobě.
Ne, nezahnal jsem je do kouta.
Tady jsou.
A jsou zase pryč.
Pojď, prasátko.
Pojď.
Pojďte, prasátka.
Do prdele práce!
Už běžím.
Pane jo.
Protáhli se ven. Utíkají!
- Já prostě... - Jak je rozdělují ostatní?
Nakonec přišel Kaleb a ukázal nám, jak se to dělá.
Prima.
To je ono. Odnes ho sem.
Jeď, Kalebe!
- Určitě je to kluk? - Jo.
Fajn, tak si utíkej. A je pryč.
V březnu
jsem řekl, že už nechci chovat prasata.
- Právě si sedla na další! - Koukni na ně.
Smrt selátek mě zasáhla až příliš.
Ale místo toho jsem se rozhodl vymyslet způsob, jak udržet více selat naživu.
A pak jsem znovu najal kance Ajaxe...
Nazdar, kanče! Vrátil ses.
...aby se činil se čtyřmi zbývajícími dámami.
- Takže teď je necháme... - To je krása.
- Čtyři týdny. - Čtyři týdny?
Miluju je. Mám je nejradši ze všech zvířat,
která jsme na farmě měli.
Bylo to krásné dopoledne.
Naučili jsme se oddělovat nezbedná selátka podle pohlaví
a vrátil se k nám Ajax.
A pak odpoledne, když jsem projížděl kolem rozkvetlých luk,
se den ještě zlepšil.
Počkat, to není možné.
Vrátil se! Gerald se vrátil!
To je neuvěřitelné!
Geralde, ty ses vrátil!
- Jsi zpátky! - Nazdar, Jeremy. Jak je?
Rád tě vidím. Jak se máš?
Doufám, že tak dobře jako ty. Jak je?
- Jo, jde to. - A hned ses do toho zase dal?
Jo.
Tak povídej.
Vím, žes na tom nebyl dobře.
Chodil jsi na chemoterapii, nebo na ozařování?
- Ozařování. - Aha.
- Byl jsem na něm 37krát. - Jak to šlo?
- Sedmatřicetkrát? - Jo.
Ale teď jsi v pořádku. To je hlavní.
Ještě nejsem úplně v pořádku.
Musím to zaklepat.
Ani si to nedokážu představit.
Jak to bylo? Dali ti katetr?
No jo. Máš to pořád.
Takhle ti to tam pípá.
Musíš si na to přijít.
Říkal jsem jim pivka, protože jsou tak tmavý. A pak další.
Máš takovou věc, jako houbu...
Když to kolem tebe sviští...
Je v tom něco jako čajník.
A podložka plná jako těch tmavejch.
Jeden den jsem to měl.
Lepší popis léčby rakoviny jsem neslyšel.
Jo.
Nemáš ponětí, jak moc jsi nám chyběl.
Asi je fajn být zpátky, když je dnes tak hezky.
Jo, to je.
Je hezké být zpátky a vidět všechny přátele.
Jo.
No a...
Je to, jako když sekáš trávu sekačkou.
Aby to fungovalo, nemůžeš všecko vyndat.
Můžeš, ale...
Myslel jsem to tak...
Ne, dobrý.
Jako tryska na konci, aby tekla voda.
Farmaření je často náročné a těžké.
Ale v tomto ročním období, kdy všechno bují, roste
a kypí životem
a všem je dobře,
může to být nejlepší práce na světě.
Při pohledu zvenčí
byla s blížícím se létem farma zelené a spokojené místo.
Ale pod povrchem
se utvářela armáda mimozemské formy života.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Mohu vám představit naši novinku?
Prodáváte „Vesmírné penisy“?
VESMÍRNÉ PENISY – POUZE DNES!
Nedokážu ani říct, jak jsou dobré.
6,1 kilogramu.
Připraveni?
- Kalebe, jak se máš? - Dobře.
- Jak se máte? - Velmi dobře.
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Ludmila Vodičková