FERMA LUI CLARKSON
CAPITOLUL 21 VINDECAREA
Începuse luna aprilie.
După toată nefericirea provocată de moartea porcilor,
sosirea primăverii ne-a ridicat tuturor moralul.
- Uite ce frumos! - Da.
Purcelușilor!
Acum puteam și să ne întoarcem la semănat, la cultivat și la produsul mâncării.
Așa că am pornit Lamborghiniul,
pentru că mi-a venit o altă idee pentru exploatarea terenului necultivat.
Pe tot teritoriul fermei sunt astfel de tarlale.
Jumătate de hectar aici, un hectar acolo etc.,
pe care, de-a lungul anilor, am cultivat mai ales porumb,
care este minunat pentru păsărele.
Le asigură mâncare și un loc în care să se poată ascunde.
De asemenea, a fost util și pentru fazanii pe care îi cresc
ca să-i împușc de Crăciun, dar trecem peste asta.
Dar, în loc de porumb,
aici o să semăn
muștar.
Tot e minunat pentru păsări.
Adoră să-l mănânce, se ascund în el.
Și apoi pot să-l transform în muștar englezesc,
pe care pot să-l vând la magazin
și la rulota cu hamburgeri, împreună cu carnea mea de porc.
După calculele mele, acest petic de pământ
va genera 40.000 de borcane de muștar.
Singura problemă este
că absolut toate calculele pe care le-am făcut
la fermă în ultimii patru ani s-au dovedit a fi greșite.
Între timp, Kaleb avea treabă pe alt câmp,
întrucât solul era suficient de uscat pentru a-și semăna grâul durum.
În prezent, o tonă de grâu de iarnă valorează în jur de 340 £,
din care se fac pâinea, aluatul și altele.
Dar acest grâu e o cultură de primăvară
și se folosește la producerea pastelor, o tonă valorând în jur de 500 £.
Deci e o diferență enormă între cele două.
Cred că am întârziat o lună din cauza ploii din martie.
A plouat încontinuu.
Să sperăm
că asta nu va afecta producția și că totul va fi bine.
E distractiv, nu-i așa? Mergem iar cu tractorul.
Da, știu, îmi place.
Și se ridică.
Și coboară.
Îmi amintesc primele mele încercări
de a cultiva ceva acum patru ani.
Acum uitați-vă la mine!
Învăț.
A doua zi, când m-am întors să însămânțez muștarul...
Bine, semăn muștar.
Asta fac.
... m-am confruntat cu cea mai mare neplăcere a mea.
La naiba!
Nu se vede marcajul.
Atunci, cum naiba ar trebui să...
Așa cum am explicat deja de un milion de ori,
bucata asta de metal pe care o târăsc după mine
e la trei metri distanță de latura stângă a tractorului.
Așa că, atunci când mă întorc, dacă urma pe care a lăsat-o este aliniată
cu mijlocul capotei mele, știu că sunt la trei metri de partea deja semănată.
Problema este că nu lasă nicio urmă. Nu prea.
Doar ghicesc pe unde am semănat. Habar nu am.
A fost foarte complicat și enervant,
dar timpul petrecut în tractor mi-a oferit răgazul
să mă gândesc la moduri noi prin care să exploatez pământul necultivat.
În scurt timp, mi-a venit o idee pe care am vrut să i-o împărtășesc lui Charlie.
Ciuperci.
În regulă. Bun.
De ce? Avem destule pe cap.
Da, avem destule pe cap, dar asta e incredibil de ușor.
M-am interesat. Am făcut un plan de afaceri.
Ai făcut un plan de afaceri?
Iei 200 de bucăți de... Sunt saci. Da?
- Saci de cultivare. - În principiu, da.
Și, prima dată când cresc...
În două săptămâni, vom avea 1,2 kilograme de ciuperci.
Da.
Pe care le putem vinde cu 24 £/kg, dacă sunt păstrăvi de fag.
Apoi, după prima rundă, urmează profitul.
- În „prima rundă”. Ce e o rundă? - Două săptămâni.
Prima perioadă de creștere?
- Prima perioadă de creștere. - Două săptămâni.
Faci 3.620 de lire.
Bine. E impresionant.
- Chiar e. - E aproape prea impresionant.
Din asta scazi prețul sacilor
- ... de cultivare. - Da.
Presupun că deja conțin sporii.
- Da. - A doua rundă...
Deci ai mai mult de o recoltă?
În a doua rundă obții doar 350 de grame per sac,
deci scade de la 1,2 de kilograme la 350 grame,
dar nu trebuie să cumperi alt sac.
Deci profitul scade de la 3.620£ la 2.135£.
Bine.
- Da. Înțeleg. - Tot e destul de bine.
Asta înseamnă 5.700...
Și apoi urmează o a treia rundă, în care obții 2.100 de lire.
Apoi s-a terminat. Sacii nu mai sunt buni.
- Și îi înlocuiești cu alți 200 de saci. - Da.
- De bucăți. - Da.
- Deci în jur de 8.000 de lire. - Da.
Îți trebuie curent?
Da. Puțin, pentru un radiator mic.
Da, poate că nu-ți trebuie mult,
- ... dar cablul e foarte scump. - Da.
Și cine o să...
- O să le culegi tu? - Da.
- Unde le vinzi? - La magazin.
- Spui că profitul e de 8.000 £, dar... - Da. Pe rafturi de lemn.
- O să-l pun pe Alan... - Poftim, alte costuri!
Normal că sunt costuri.
Un ventilator cu umidificator e vreo 40 £. Un ventilator de evacuare, poate 100 £.
- Lămpile pentru creștere, 60 £. - Da.
- Atomizator ultrasonic, 160 £. - Da.
Aspirator cu spălare pentru curățenie, 95 £.
- În total, 455 de lire. - Ceea ce e minunat.
Dar toate funcționează cu curent electric, pe care nu-l ai.
Dar chiar îmi place ideea asta.
- Îți place? - Mi se pare bună.
Dacă te uiți la calculele mele...
N-o să mă uit la calculele tale. Nu-s profesor de mate.
- Doar că... - Încep să mă pricep
să planific costurile înainte să fac ceva,
- ... în loc să fac asta după. - Da.
După ședința despre ciuperci,
Charlie a insistat să înregistrăm nașterile purceilor
la poliția guvernamentală a porcilor.
NAȘTERI
Și asta a însemnat să folosim toată echipa de matematicieni de la Diddly Squat.
Câți purcei au murit până la urmă?
- Doi de la prima. - Trei de la prima.
- Trei. - Nu, a fătat zece.
- Cinci. - Cinci.
A doua scroafă a fătat zece, dar s-a așezat pe doi.
Dar au rămas doar șapte.
- Ești sigur că nu are opt? - Da, ieri am numărat opt.
N-o să terminăm niciodată.
A trecut o oră și am înregistrat unu.
Doi.
Da.
Din păcate, a trebuit să plec mai devreme de la ora de matematică,
pentru că stabilisem că o să-i arăt constructorului Alan
locul pe care l-am desemnat pentru operațiunea mea cu ciuperci.
Bun. Deci, producția de ciuperci.
Avem acest loc, care nici nu se vede.
- Ascultă... Nu. - Cred că asta e
vechea stație de irigare a fermei.
- Da. - De acum 150 de ani.
Stație de irigare victoriană. Da. Dumnezeule mare!
- O s-o repari ușor. - Drăcia naibii!
În niciun caz.
Și locul perfect pentru creșterea ciupercilor.
- Nu. - Cum adică „nu”?
E periculos.
- Ce e periculos? - O să-i cadă cuiva în cap.
Ba nu.
Du-te și sari pe ea!
Au pus pământ peste arcada aia curbată.
Dacă cineva pune greutate acolo, se prăbușește.
Da, nu se poate.
Ai auzit de Podul Maidenhead construit de Brunel?
De cine?
Uite ce e, e putrezit. Uite!
- Da, dar... - Nu trage!
În curând o să cadă și o să ajungă în pârâul ăsta.
Dar sunt atâtea arcade și catedrale din secolul al XII-lea!
Uite câte mizerii ne stau în drum!
- Nu mă înțelege greșit! Pot s-o fac. - Bine.
Dar o să coste o avere.
- N-am mai auzit atâta negativitate. - Drăcia naibii!
O să creștem ciuperci toată viața, și tot n-o să facem profit.
- Bine. Hai! - Îmi pare rău, șefu'!
Apoi l-am dus în locația de rezervă,
un buncăr subteran la extremitatea nordică a fermei,
pe un teren care fusese cândva un aerodrom.
Eu cred că a fost un adăpost antiaerian.
A fost o bază americană în Al Doilea Război Mondial.
O să vedem. Ce vreau să spun...
Dar acum o să fie un loc pentru creșterea ciupercilor.
- Dar uite... - Problema e
că trebuie să ne întărim securitatea.
- Unde e Gerald? - O să pun...
Se simte mai bine.
Da, așa e.
- Pentru că face radioterapie. - Da, așa e.
Ne trebuie niște lumină.
- E beton? - Da, e beton.
- Da, se văd barele acolo. - Da.
- Cei cu fosa ar fi exagerat. - Da.
- Am fi avut beton atât de gros. - Da.
E clar că e mult mai mare decât stația de pompare.
Accesul se face ușor.
Nu e nevoie de autorizație, pentru că e subteran.
Nu, e deja... Aici n-o să coste mult.
- Nu știu. - Nu.
- Nu? - Ce înseamnă că n-o să coste mult?
Păi... Mereu îmi face asta.
Fugi de aici!
E normal să întrebi
un constructor cât o să...
Da, dar m-am uitat doar două minute...
Cred că o facem cu mai puțin de 10.000.
- E un chilipir. - Păi, ar fi bine.
Da, putem s-o renovăm într-o săptămână.
- N-am auzit niciodată constructori... - Da, o să fii gata de lucru.
„Termin într-o săptămână. Costă sub 10.000.” Nu s-a auzit așa ceva.
Când mă apuc de treabă, poți deja să le faci reclamă în magazin.
Atât de repede o să mă mișc.
În timp ce Alan s-a dus după materiale,
eu m-am apucat să lucrez la altă idee care îmi venise.
Urzici.
Pădurea era plină de ele.
Și am decis că pot fi folosite pentru a face supă.
- Ce faci, Luka? - Salut!
Luka e briceagul multifuncțional al fermei Diddly Squat.
E pilot de curse, lucrează la magazinul agricol
și provine dintr-o dinastie irlandeză renumită pentru gătit.
Bun, deci, supă de urzici. Luka mi-a făcut acum...
- Când a fost? Anul trecut? - Da.
A fost cel mai bun lucru pe care l-am băgat în gură.
A fost incredibilă.
Avem toate ingredientele necesare. Avem cartofi și ceapă.
Ce îți mai trebuie?
Avem urzici, ceapă, cartofi,
sare, piper, supă de pui, smântână și unt.
- Și asta e tot? - Da.
După ce Luka a terminat de gătit,
mai aveam nevoie doar de cineva cu gusturi rafinate pentru degustare.
- N-ai mâncat niciodată supă de urzici? - Nu.
Uite ce culoare are! Culoarea este incredibilă.
E o supă bună și groasă.
Merge de minune cu pâinea noastră.
Doamne, ce bună e!
Este... Chiar e bună, nu-i așa?
Frate, chiar știi să gătești!
Și e amuzant că nimeni nu știe ce gust au urzicile.
- Ce gust au? - Da.
Dar știi că sunt urzici.
Gustul de urzică ar trebui să se simtă puțin la final.
E minunată.
Ar trebui s-o vinzi la magazin.
E singurul lucru care mă îngrijorează în legătură cu competiția noastră.
Dacă faci multă supă...
Trebuie s-o vindem la magazin.
- O să fie noua noastră senzație. - Da.
Le stropesc pe toate, ca să nu faci asta.
Ba nu.
După degustare, am împrumutat un echipament serios pentru cules
și m-am dus în pădure.
Am găsit asta, care se folosește la recoltatul ceaiului.
Practic, e ca o foarfecă de grădină. Da?
Ăsta e un ventilator care aruncă frunzele în sac
și, dacă vine un extraterestru,
pot să fac ca Sigourney Weaver.
Bun.
Să culegem!
Nu!
Mi-am cules propriul sac de colectare.
N-ar fi trebuit să se întâmple asta.
Vai de mine!
Doamne, m-a lovit în față!
Bun, m-am agățat de un copac, și sacul meu s-a blocat în...
Să fiu al naibii!
Drăcia dracu'!
Fir-ar să fie!
Am continuat până când corpul meu îmbătrânit nu a mai rezistat.
Spatele meu!
Și apoi m-am întors la fermă cu prada mea...
E minunat. Sunt sute.
... unde s-a dovedit că aveam o problemă.
Luka a spus că voia doar urzici tinere și dulci,
dar aparatul meu nu primise informația.
Cred că a recoltat iarbă, mure, copaci, clădiri...
Cel mai bun mod de a culege urzicile e să apelezi
la câțiva tineri de la magazin.
Crezi că tinerii de la magazin ar culege urzici?
Da, cu siguranță.
- Dați-le 8,50 £ pe oră! - Dar asta crește costurile.
Deci, ca să facem 200 de borcane,
trebuie să cheltuim 38 de lire pe unt.
Da.
- Încă 77 de lire pe smântână. - Da.
Urzicile sunt gratis. Adică...
Dar nu dacă trebuie să plătesc pe cineva să le culeagă.
Cartofii costă 6,4 lire.
Supa concentrată pe care am cumpărat-o de la supermarket e 67 de lire.
Și recipientele sunt 120 de lire. Etichetele costă 50 de lire.
Cred că le putem vinde cu cinci lire fiecare.
- Lejer. - Crezi?
Da, sigur.
Din păcate, înainte să termin de făcut calculele,
a venit dl Norme și Reglementări...
Salutare!
... ca să-și aducă obișnuita contribuție agasantă.
Are aviz de la Protecția Mediului?
- Luka? - Da.
Ai aviz de la Protecția Mediului?
- Avizul. - Avizul?
Da, da.
- A sunat ca un „nu”. - Parcă o aud pe Lisa zicând: „Da, da.”
În Irlanda vă învață să spuneți „da, da”
- ... când înseamnă „nu”? - Da, da.
Sunt convins că în Irlanda există cursuri la care te învață că,
atunci când te întreabă cineva ceva, și răspunsul e „nu”, trebuie să spui „da”,
- ... dar să spui: „Da, da”. - De două ori.
- Da, da. Chiar îl ai? - Da, da.
- Da, nu. La... - „Da, nu.” Bine.
A schimbat puțin placa.
Ce pui în supa de urzici?
Unt? Smântână?
- Exersăm... - În regulă.
Trebuie să scrii data expirării pe etichetă.
Da.
- Te-ai gândit la asta? - Da, da.
Da, nu. Da, da. Învăț.
Lăsându-l pe Luka să se ocupe în continuare de supă,
m-am dus pe câmpul cu grâu și fasole ca să fac niște chimie
cu Andy Cato.
E un refractometru Brix.
Va măsura cantitatea de zahăr din orice plantă testată.
O să adunăm niște frunze,
le punem în presa de usturoi,
punem puțin lichid pe lentilă și vedem ce ne afișează.
Vrei să încerci?
Când m-am gândit să mă fac fermier, nu m-am gândit:
„Sigur o să-mi trebuiască o presă de usturoi și un microscop.”
Ia niște frunze! Trebuie mai multe decât crezi.
În regulă.
Să începem!
- Ca la școală. - În fiecare zi suntem ca la școală.
Uită-te acolo! Privește spre soare!
Ar trebui să vezi o porțiune albastră și una albă.
BRIX% - DENSITATE RELATIVĂ
- Trece de cinci. Să zicem că e șase? - Șase?
Bine. Acest nivel Brix înseamnă
că plantele nu au toți nutrienții necesari.
Vom lua o probă de sevă, care e ca un fel de analiză de sânge a plantelor.
Ideea e, evident, să nu le luăm doar pe cele frumoase.
Mergi în linie dreaptă și ia ce-ți apare în cale!
Am înțeles.
În regulă.
Perfect! O să le duc la laborator.
Când au venit rezultatele,
eu eram plecat la filmări pentru Marele tur,
așa că Charlie și Kaleb au trebuit să discute rezultatele cu Andy.
Rezultatele testelor arată...
Marea dezvăluire...
Albastrul e bun, verdele e bun, roșul e rău.
- Magneziu. - Magneziu.
Deci, pentru ca plantele să fie...
- Echilibrate. - ... echilibrate,
trebuie să le dăm magneziu.
Din fericire, putem să facem asta într-un mod foarte simplu.
- Sare Epsom. - Săruri.
- Săruri de baie. - Săruri de baie, la propriu.
Dar credeam că nu punem nimic aici.
- Credeam că le lăsăm în pace. - Nu.
Nu le putem lăsa, pentru că nu putem spera
că solul se află în punctul
în care le poate asigura plantelor ce au nevoie.
Și, când apar lipsuri,
folosim produse nutriționale naturale, precum sărurile de baie,
- ... ca să remediem problema. - Înțeleg.
Nu sunt sigur că a înțeles,
având în vedere cât s-a plâns în timp ce împrăștia sarea.
Grâul meu arată mai bine.
De ce e atât de inegal?
Aici e verde, și acolo...
Acolo e cam rar.
Comentariile au continuat chiar și după ce a terminat.
În regulă.
Adică vine și îmi spune mie, care sunt fermier, ce să fac.
Îți zice și ție ce să faci. Eu nu mă duc la el acasă
să-i zic cum să-și cânte piesele.
Nu ne spune ce să facem.
Cred că ne oferă informațiile din spatele ideilor lui
- ... și cum cultivă ei lucruri. - Mă enervează.
Din cauză că e un alt mod de a face lucrurile?
Ca fermier, nu-mi plac schimbările.
Cred că niciunui fermier nu-i plac.
Acum urăsc acest câmp.
Când m-am întors de la filmări,
am decis că ar trebui să continuăm reparația barajului.
Și, ca să pun capăt certurilor care se iscau de obicei,
eu și Kaleb am spus să facem o schimbare.
- Nu uita, când îmbraci asta... - Da?
- ... suntem constructori. Exact. - Da, nu fermieri.
Acum sunt perfect în siguranță.
Vrei un ceai?
Facem pauză de ceai?
Da, e ora zece. Ceai.
În regulă.
Pauză de ceai. Apoi ce facem?
Fumăm o țigară.
Apoi facem altă pauză de ceai în timp ce fumăm?
Nu. Nu fumezi în timpul pauzei de ceai.
Îți bei ceaiul și fumezi când te apuci iar de muncă.
Toți cei care lucrează în construcții se vor supăra pentru că am spus asta.
Eu cred că ei înțeleg.
Ei știu exact ce fac.
Prima sarcină a fost să ducem niște lut în lateralul barajului.
Dumnezeule!
Ce?
Ce e?
A căzut puțină argilă.
Puțină?
Ar trebui să discutăm asta...
La o ceașcă de ceai.
Cine joacă mâine? West Brom? Nu.
- Cine? Chelsea? - Nu, Brentford.
O să pierdeți.
Știu. Cred că putem retrograda.
Cred că o să dăm nas în nas cu Wrexham.
Trebuie să li te alături. Profită de faima lui Ryan Reynolds!
Acum avem echipa Chadlington.
Ne-am întâlnit sâmbătă seară la bar.
- Sâmbătă au câștigat. - A venit un tip la mine și mi-a zis:
„Eu zic că te bat la skanderbeg.”
- Am văzut. - Serios? A zis: „Da, te bat.”
- Dar tu l-ai bătut. - I-am zis: „Dacă te bat,
„îmi cumperi o bere. Dacă te bat, îți cumpăr eu una.”
- Da. - Și a zis: „Bine.”
Știu pe cineva care s-a căsătorit cu sora mamei sale vitrege,
ceea ce l-a făcut să fie... Cred că a devenit propriul său unchi.
Da, a devenit propriul său unchi.
- Ai terminat? - Da.
Hai să fumăm o țigară!
Următoarea sarcină era să montăm laserul ca să identificăm nivelurile corecte,
- ... și apoi să scoatem conducta... - Nu.
... ca să punem argila la loc.
Da.
Dar, înainte să putem face asta,
a trebuit să reducem nivelul apei din iaz.
Problema noastră e că aia e conducta de deversare,
pe care o puteți vedea acolo, și care este evident că e blocată
pentru că nu prea iese nimic la celălalt capăt de acolo.
Dacă putem să o desfundăm cu niște tije,
scăpăm de multă apă,
ceea ce va reduce cantitatea de apă care trece prin baraj.
Asta însemna că Kaleb trebuia să se îmbrace iar în costum.
E adâncă.
- E doar mocirlos. E în regulă. - E adâncă.
Sunt doar doi metri.
Nu m-am gândit niciodată c-o să lucrez la canalizări.
Gata. Se scurge mai repede?
Nu, nu se vede cine știe ce diferență. Tot înfundată e.
Am încercat s-o desfundăm din celălalt capăt...
dar nici asta nu a funcționat.
Nu.
Așa că ne-a mai rămas un singur lucru de făcut.
Ce ar fi dacă am declanșa un extinctor acolo?
N-ar funcționa, nu-i așa?
Presiunea ar putea crește considerabil, nu-i așa?
Dar nu ar funcționa cu un extinctor.
Mai știi pompa pe care am cumpărat-o pentru irigare...
De la lac?
Da, de la lacul de păstrăvi.
Mai știi? Am cumpărat acea pompă, care a fost inutilă.
- Era prea puternică. - Da.
Dacă am folosi-o acolo, jos, ar desfunda tot.
Da.
Vedeți? Dacă te relaxezi puțin cu o ceașcă de ceai...
Azi am băut vreo 18.
Bag-o acolo!
- Drăcia naibii! - Bun.
La naiba!
Scoate capătul ăla, lasă aerul să iasă pe acolo!
S-ar putea să reușesc.
- Și dacă învârt... - Piulița din vârf.
La dracu'!
Să mai încercăm o dată!
Nu!
Nu reușesc.
Nu cred că putem face nimic.
Da, știu.
Bun. Deci astăzi am realizat...
nimic.
Mă dezbrac de chestia asta.
Nu, stai! Am regresat.
Am scos conducta mare și neagră din pământ...
și am lăsat-o acolo.
Cât e ceasul?
E 17:00, 17:30.
Doamne! Lucrăm în construcții și suntem încă la muncă?
- Ai dreptate. - Trebuia să fi terminat acum trei ore.
Să mergem!
A doua zi, eu și Kaleb am redevenit fermieri
și am ieșit la plimbare pe unul dintre câmpurile de orz.
Tot ce vezi aici...
- Da. - ... se va transforma în bere.
Anul ăsta arată bine, nu-i așa?
Câte hectare de orz de primăvară am semănat?
De aici o să obținem vreo 300 de tone.
Deci 300 de tone de orz de primăvară.
Câte halbe înseamnă?
Multe.
De unde a apărut ăsta?
Habar n-am, dar nu trebuie să fie aici.
- Nu. - Vrei să îl duci de aici?
- Dacă lovește combina... - Da.
Bolovanii noștri de companie. Pe al meu îl cheamă Ronald.
Pe al meu, Donald.
În fine...
Ce e?
Iar ai ratat.
Recunosc că e puțin mai rar, dar...
Credeam că, după „Crăpătura lui Kaleb” de anul trecut...
Zău așa!
Acolo s-au pierdut vreo 60 de halbe.
Nu ești în măsură să vorbești.
- Poftim? - Nu poți să-mi spui asta.
- Serios? De ce? - Ai văzut cum arată Louse?
- Nu de curând. - Ar trebui să mergem acolo.
Bun. Ești liber, bolovanule!
Apoi Kaleb m-a dus la Louse, câmpul pe care mi-am semănat muștarul.
Și m-a făcut praf.
- Uite, ai început să semeni aici. - Da.
Aici am început, da? Niște brazde minunate.
Da, frumoase.
Se vede cum răsare muștarul.
- Da. - Și aici ai venit tu.
Ai ratat de toți banii. Dar nu-ți face griji, vino încoace!
Uite ce brazde frumoase!
Alt rateu.
Și, ce să vezi, ai ratat și bucata asta.
Ce rost are să semănăm și aici?
E din cauza brațelor care ies în exterior.
Sincer, o urechelniță ar lăsa niște urme mai evidente
dacă s-ar plimba pe câmp.
Mi-am dat seama în timp ce făceam asta,
dar am crezut că o să trec de două ori,
nu că o să ratez bucăți.
Ei bine, ai dat-o în bară.
Din fericire, afacerea mea cu supă s-a dovedit a fi mai fructuoasă.
Luka a adunat câțiva tineri care să culeagă urzici,
a gătit o cantitate mare de supă
și s-a ocupat de datele de expirare ale lui Charlie.
Dar, când m-am apucat să calculez prețul,
totul a mers un pic prost.
Patru, opt, nouă, unu, patru, șase, unu...
Doamne, este...
Dumnezeule!
M-am dus la magazin știind
că trebuia să lansez operațiunea de înduplecare a Lisei.
- Bună! - Uite ce am adus!
Suc de pădure.
Dumnezeule!
Supă rece de urzici.
„Suc de pădure”. Îmi place numele.
Da, Suc de pădure. Se servește rece și e delicios.
SUC DE PĂDURE
Da, singura problemuță este
că trebuie să-i convingi pe clienți...
Da?
- ... să bage urzici în gură. - Da?
Și să plătească zece lire pentru acest privilegiu.
- De ce zece lire? - Zece lire.
- De ce? - Am făcut calculul...
N-ai făcut calculul înainte?
Am făcut calculele înainte, dar, ca să le culegem,
- ... a trebuit să apelăm la copii. - Da?
- Au lucrat opt ore. - Da.
Au cules urzicile, au smuls frunzele din vârf
și le-au spălat.
Și au fost de ajuns pentru doar 80 de porții.
Credeai că acești copii lucrează pe gratis?
Nu credeam că o să fie nevoie de ei.
Credeam că o să folosesc aparatul.
- Dar nu a funcționat. - Va trebui să ieși pe pierdere.
Nu ies pe pierdere!
Atunci, nu se vor vinde deloc, deci găsește o soluție!
Și mai e o problemă.
Văd data.
Da, rezistă trei zile pe raft.
Și ziua de producție, care a fost ieri, este considerată prima zi.
Deci astăzi e a doua zi
și trebuie să se vândă până la finalul zilei de mâine.
Ei bine, știi că azi e închis.
- Cum adică? - Inventarul.
Facem inventarul. Știi că miercurea fac inventarul.
Acesta e registrul meu de inventar. Fac inventarul.
Da, știu, dar am... Trebuie să vindem 80 de supe.
Atunci, eu zic să începi pe drum.
Încearcă să le vinzi cu zece lire!
- Nu se vor vinde cu zece lire. - Ba da.
Atunci, vinde-le cu 9,99£!
Pot să le ofer ca parte dintr-o promoție.
Nu! Te rog, încearcă!
Am plecat simțindu-mă ca unul dintre candidații de la Ucenicul,
care e dat afară în prima săptămână.
A doua zi, când s-a redeschis magazinul,
a început numărătoarea inversă pentru supa de urzici.
SUC DE PĂDURE
10:00
Ce e asta?
12:00
14:00
E supă de urzici. Costă 9,99£.
- Pe bune? - Da.
17:00
La ora închiderii, Lisa nu era deloc fericită.
DESCHIS
Este absolut ridicol.
Nu am ce să fac cu ele, și el nu planifică în avans.
Nu-mi spune nimic dinainte.
Îmi aduce supele astea cu fața lui de idiot pe ele,
cere zece lire pe ele și îmi spune: „Vinde-le!”
Și nu e corect, e stupid.
Pune magazinul într-o lumină proastă când vinde astea cu zece lire...
După ce supa mea de urzici a provocat atâtea complicații
atât pe plan economic, cât și pe plan conjugal,
am decis să renunț la ea și să mă concentrez asupra ciupercilor.
Alan a tras curent electric în buncăr și a instalat tot echipamentul necesar.
Fii atent!
Protecția muncii, foarte neobișnuit.
- Ce-i asta? - Susține tavanul în caz că...
- E o cușcă de siguranță. - Da.
După ce Walter White a dezinfectat totul,
am fost pregătiți să primim prima tranșă.
Voi sunteți tipii cu ciupercile?
Noi suntem ciupercarii.
- Doamne, Jeremy! - Măiculiță!
Sfinte Sisoe!
- Îmi pare rău, băieți. Doamne! - V-am adus câțiva saci.
Câte feluri de ciuperci sunt acolo?
Aveți trei feluri diferite.
Ce feluri?
Păstrăv de fag, ciuperca de castan și coama leului.
- Ce? - Se fac fripturi bune.
Cu coama leului?
- Da, o tai ca pe friptură. - Fripturi bune se fac din vaci.
Și din ciuperci.
Da.
- Cum adică? Friptură de ciuperci? - Da.
- Ce ridicol!
Deci ce avem, de fapt, în acești saci?
E un fel de combinație de ce putem găsi prin zonă.
Mergem pe la fabricile de cherestea
și pe la cei ale căror produse lasă în urmă deșeuri organice
și colectăm aceste deșeuri.
Cum știu ciupercile să crească în ele?
Sau cresc în orice materie organică?
Cresc în orice materie organică.
Poți să crești păstrăv de fag pe stofă.
Oamenii o cresc pe pălării, haine, pantofi.
- Pe pălării? - Pe orice.
- Da, dar producția e mică. - Da.
- Dar... Da. - Pe pălării?
- Bun. Păi, să le băgăm înăuntru! - Bine.
Mai sunt.
Mai sunt multe.
Drăcie!
Nu cred că le băgăm pe toate înăuntru, nu?
Cred că am cumpărat prea multe.
Sigur am cumpărat prea multe.
Doamne, o să ai mai multe ciuperci
decât Sainsbury's. Uite!
Nu vă mai văitați!
Pe măsură ce umpleam rafturile,
am fost antrenat într-o lecție extraordinară de biologie.
Ciuperca este doar organul sexual de reproducere al miceliului.
Nu știu ce înseamnă cuvântul pe care-l tot folosești.
- „Miceliu.” - Miceliu.
Miceliul e organismul, ciuperca e organul sexual de reproducere.
Organul sexual de reproducere al miceliului este ciuperca?
- Da. - Deci ciupercile sunt penisuri.
Ciupercile sunt penisuri.
Unicul lor obiectiv este să rodească,
să elibereze cât mai mulți spori, și apoi să moară.
Deci, când văd un vegan care mănâncă o ciupercă, pot să-i spun:
- „De fapt, mănânci un penis.” - „Scoate-ți penisul ăla din gură!”
Da, chiar poți.
Cum arată un miceliu?
Este un organism.
- E un organism? Deci, ca mine. - Da.
- Ca noi. Exact.
De fapt, suntem foarte înrudiți cu miceliul.
Mai mult decât cu orice altceva de pe planetă.
- Poftim? - Da.
Noi, oamenii, încă avem corpul acoperit de un strat de miceliu.
Ați putea crește ciuperci pe mine?
Cu siguranță am putea crește ciuperci pe tine.
- Ar trebui să te omorâm... - Dar ai putea?
... dar am putea crește ciuperci.
Pe măsură ce am dezinfectat partea din față a pungilor,
lecția mea de biologie a devenit și mai ciudată.
Dar miceliul este...
Ce fel de ADN are?
E ca dinozaurii sau ca noi?
Există mai multe teorii.
Una dintre cele mai răspândite e că acesta provine din spațiu.
Asta se crede. S-au găsit structuri asemănătoare cu miceliul pe asteroizi
și pe gunoiul spațial.
Asta înseamnă că ciupercile sunt penisuri spațiale.
- Da. - Nu pot...
Așa o să le vând la magazin.
„Penisurile spațiale speciale ale lui Jeremy.”
Nici nu le-ai numi ciuperci. Doar...
„Penisuri spațiale”.
După ce am tăiat pungile pentru ca penisurile spațiale să crească,
am pornit umidificatorul și am permis magiei să se desfășoare.
E bine. Da, arată bine.
Bun.
Am părăsit buncărul încântat
că ciupercarilor le-a plăcut aranjamentul meu.
A doua zi, am început să construiesc un țarc
pentru nou-veniții de la Diddly Squat.
Au cam o săptămână.
Abia așteptam acest eveniment!
Kaleb, nu atât de mult.
Uitați cât spațiu ocupă!
- Poftim? - Uite cât spațiu ocupă!
Ascultă, Kaleb, stai să-ți explic ceva!
Spune!
Subvențiile se termină.
Da, știu asta.
Și vor fi înlocuite de subvenții pentru mediu.
Da.
De exemplu, pentru folosirea caprelor pentru a crea mai mult teren agricol.
Am văzut subvențiile și nu am văzut capre pe listă.
Pun pariu că o să primesc bani pentru capre.
Pentru că o să pun caprele să facă ce făceau în mod normal utilajele...
Bine.
Asta se va considera agricultură ecologică.
În concluzie, trebuia să curăț cât mai mulți mărăcini
de pe terenul meu necultivat.
Și era enervant că erau multe locuri
în care Wally, iubitul meu robot tocător, nu putea să ajungă.
Este peste...
Sunt cei mai deși mărăcini de pe terenul fermei
și nu am cum să-l duc acolo.
Așa că mi-a venit ideea genială de a cumpăra capre care să facă treaba asta,
pe care Kaleb a considerat-o o risipă completă de bani.
Știi cât au costat aceste 30 de capre?
- Cât? - Zece fiecare.
- Trei sute de lire. Zece lire fiecare. - Da.
- Zece lire. - Trebuiau să ți le dea gratis.
Sunt zece lire!
Ca să faci bani, trebuia să le fi luat pe gratis.
Pot să fac eu bani cu ele.
Amenajăm o zonă în care să poată fi mângâiate. Zece lire
- ... pentru 20 de minute cu ele. - Asta e fermă de hobby?
- Doamne! - Dar aș face bani.
E o fermă de 400 de hectare. Dacă vrei o fermă de hobby...
Nu, nu e. Partea ta are doar 200 de hectare.
Partea mea are 200 de hectare, dintre care 198 sunt pline de mărăcini.
Dacă ducem caprele în mărăcini, creăm mai mult teren agricol.
Folosește utilajul ăla!
- Îți place! - Nu pot să-l duc... Ți-am arătat.
Ți-l duc eu cu încărcătorul telescopic.
Cu încărcătorul telescopic?
E prea târziu. Caprele sunt pe drum, deci încetați amândoi!
Trebuie să reparăm asta. Momentan beau doar lapte.
- Câte capre sunt? - Treizeci.
- Trebuie să învețe s-o folosească. - Vor supraviețui cele mai puternice.
Cum le înveți să folosească o aplicație? Sau computerul?
- Nu. - Aia e pentru tine.
- Pui laptele praf sus. - Îl băgăm în priză?
Acela e laptele praf.
- Știi cât costă un sac? - Vai, cât costă?
Știi cât... Ghiciți cât costă!
Patruzeci de lire? Cincizeci?
- Nu. - Șaizeci de lire?
- Optzeci? - Ce?
- Șaptezeci. - Cât?
Ăsta costă 70£?
- Și vrei să spui că o să faci bani? - E cam scump.
Creez mai mult teren.
Chiar când am terminat pregătirile...
Caprele!
... a sosit Lizzie, doamna cu caprele.
Bună dimineața! Deci avem 30 de capre.
- Super! - Iezi, doar pentru voi.
Pe partea asta. La ușa cu rampă.
- Doamne, uitați-vă la ele! - Deci...
Înainte să le dăm jos din mașină, Lizzie a pregătit aparatul de alăptat.
Trebuie să împingi suzetele pe partea cealaltă.
- Una roșie, una albă. - Apoi le pui... Da, țin minte.
Faci la fel pe partea cealaltă. La fel și dincolo.
Bun. Gata.
- Și conectezi asta. - Perfect.
Apoi trebuie doar să pui laptele praf sus.
- Aici. - E lapte praf de 70 de lire.
E ca aurul lichid.
Veți fi foarte grijulii cu laptele praf.
Intră acolo!
Ideea e că eliberează o anumită cantitate de lapte praf
într-o anumită cantitate de apă caldă.
- E în funcție de cerere. - Și n-are nevoie de pregătire.
Se reumple automat de la un anumit punct.
Și are și o pompă.
- Nu, nu are pompă. - Deci doar sug.
Și se folosește de gravitație.
Vor face ca Linda Lovelace ca să sugă atât de tare.
Exact.
Și cât ne va ajunge un sac?
Cu 30 de iezi de vârsta asta, vă va ajunge măcar o zi.
- Nu beau prea mult. - O zi?
O zi? Credeam că o să zici „trei săptămâni”. O zi?
Ați vrea voi.
Șaptezeci de lire pe zi?
Pot să-ți cer o mare favoare? Nu-i spune lui Kaleb!
Nu trebuie să știe totul.
După ce am terminat cu aranjamentele, a sosit și partea plăcută.
- Bună, caprelor! - Ce mari sunt!
Bine ați venit la Diddly Squat!
- Așa. - Ce vârstă au?
- Au două săptămâni. - Două săptămâni?
Ești frumoasă.
Ești gata? Uite noua ta casă!
Au fost castrate?
Au fost castrate, da.
E minunat să fii animal.
„Ești mascul? Îți tăiem boașele.”
- „Dar s-ar putea să am nevoie de ele.” - „Ba nu.”
Ultimele două, nu?
Uită-te la ele! Sunt adorabile. Astea deja mănâncă.
Da, așa trebuie. S-au ridicat și sug.
Și nu se bat pentru supraviețuire.
- Nu, ele știu ce fac. - Da.
Știu toate cum să sugă.
Cum poți să le oprești să nu mai sugă atât de mult?
Pentru că e incredibil de scump.
Observați! Haideți!
E bine că au început deja să sugă.
- Da. - Știi cât beau, Kaleb?
Ce tot... De ce îi spui asta?
Bine. De câți saci pe săptămână crezi că o să fie nevoie?
Nu știu. Doi saci pe săptămână?
- Doi saci? - Șapte pe săptămână.
Deci o să stea aici două luni,
- ... după care... - Cam 12 săptămâni.
Pe ale noastre le înțărcăm cam pe la 10 săptămâni,
dacă au un început bun...
Deci în 10 săptămâni încep să mănânce mărăcini.
Mănâncă aproape orice, dar, da,
o să vă curețe și terenul, dacă asta vreți.
Pentru asta le-am luat.
- Da. - Fiindcă ajung în locuri
- ... în care utilajul meu nu poate. - Așa.
Și astea folosesc mai puțină motorină.
Ești atât de dulce!
Ai venit la pupici?
Pupici?
După ce am terminat cu caprele, a trebuit să despărțim purceii înțărcați,
care, pe înțelesul tuturor, înseamnă să separi masculii de surorile lor.
pentru că acum au ajuns la...
acea vârstă.
DESPART PURCEII ÎNȚĂRCAȚI
Masculii intră aici. E distanța de trei metri.
Și femelele, aici.
Da.
Marea despărțeală.
A început marea despărțeală.
Nu. Hai că a mers bine!
Efectiv mergi pe lângă purcelușii
- ... care aleargă cu viteză. - Nu, îi aduc
spre tine, ca să-i prindem la colț.
Nu, n-am reușit să-i bag în colț.
Uite-i că vin!
Și uite-i că pleacă!
Hai, purceluș!
Haide!
Haideți, purcelușilor!
Fir-ar al dracului!
Da!
Doamne! Da.
Nu, au scăpat prin spațiul ăsta îngust.
- Nu știu... - Cum se despart purcelușii înțărcați?
În cele din urmă, a venit Kaleb și ne-a arătat cum se face.
Frumos!
Asta e! Adu-l aici!
Kaleb, pe ei!
- E mascul, nu? - Da.
Bun. Du-te... S-a dus.
În martie
am spus că nu mai vreau să am porci.
- S-a așezat pe altul. - Uite!
Moartea purcelușilor a fost prea traumatizantă.
Dar, în schimb, m-am gândit la un mod prin care să țin mai mulți purcei în viață.
După care l-am reangajat pe vierul Ajax...
Salut, porcule! Te-ai întors.
SANDY & BLACK SANCTUARUL PORCILOR
... să-și facă de cap cu cele patru doamne rămase.
- Bun, îi lăsăm timp de... - E drăguț.
- Patru săptămâni. Da. - Patru săptămâni?
Îi ador. Sunt, de departe, animalele mele preferate
pe care le-am avut la fermă.
A fost o dimineață minunată,
am învățat cum să despărțim porcușorii neastâmpărați
și l-am primit înapoi pe Ajax.
Apoi, în acea după-amiază, pe pajiștile cu flori sălbatice,
ziua a devenit și mai bună.
Stai așa! Nu pot să cred!
S-a întors! S-a întors Gerald!
Nu-mi vine să cred!
Gerald! Te-ai întors!
- Te-ai întors! - Salut, Jeremy! Ești bine?
Mă bucur să te văd, frate. Ce mai faci?
Doamne, sper că la fel de bine ca tine. Cum te simți?
- Mă simt mai bine. - Și te-ai întors direct la treabă?
Da.
Haide, zi tot!
Știu că nu te-ai simțit bine deloc,
dar ai făcut chimioterapie sau radioterapie?
- Radioterapie. - Bine.
- De 37 de ori. - A fost bine?
- Treizeci și șapte? - Da.
Și te-au declarat sănătos. Asta e important.
Nu m-au declarat sănătos încă.
Păi, știi tu. Bate în lemn!
Nici nu-mi vine să cred.
Și cum a fost? Ți-au pus cateter?
Da... Dar nu-l dai jos,
tot făcea așa... Trebuie băgat.
Trebuie s-o faci singur.
Eu le zic „halbe”, la cât de maro sunt, le tot schimbi.
Faza e că ai chestia aia mare în formă de ciupercă.
Și, când se bălăngănește, ai... Are un...
Zici că e un ceainic sau așa ceva.
Și un tampon plin de... chestii închise la culoare.
Le-au pus într-o zi.
E cea mai bună descriere a tratamentelor de cancer pe care am auzit-o.
Da!
Nici nu știi cât ne-a fost de dor de tine.
Cred că e plăcut să te întorci într-o asemenea zi.
Da, este.
E plăcut să-mi revăd toți prietenii.
Da.
Și de aceea...
E ca și cum ai tunde iarba cu o mașinărie.
Nu poți să faci totul cu mașinăriile.
Ei bine, poți... Dar știi tu...
Păi, eu cred că... Știi tu... Adică, nu știu... Da, dar...
Nu, așa e.
Cu o duză la capăt, ca să iasă apa.
De multe ori, agricultura e dură și dificilă.
Dar, în această perioadă a anului, când totul este viu, în creștere
și plin de viață,
iar toată lumea e bine,
poate fi cea mai bună slujbă din lume.
La suprafață,
Diddly Squat era un loc verde și fericit, care zburda vesel spre zilele de vară.
Dar, în subteran,
o formă de viață extraterestră își forma o armată.
ÎN URMĂTORUL EPISOD
Pot să vă prezint noua gamă de la Diddly Squat?
Vindeți „penisuri spațiale”?
PENISURI SPAȚIALE DOAR AZI!
Nu vă pot spune cât de bune sunt.
6,1 kilograme.
Ești gata?
- Kaleb, ce faci? - Bine.
- Ești bine? - Excelent.
Valeriu Cosa
Redactor Robert Ciubotaru