CLARKSONS GÅRD
KAPITEL 21 LÄKANDE
Det var nu tidigt i april.
Och efter allt elände med all grisdöd,
gav vårens ankomst alla ett välbehövligt lyft.
- Titta, vad det är fint. - Ja.
Gris, gris!
Vi kunde också nu fortsätta med att plantera, odla och producera mat.
Så jag startade Lambon,
för jag hade fått ännu en lysande idé om att odla icke-jordbruket.
Runt hela gården finns det såna här bitar av mark,
en halv hektar här, en där och så.
Under åren har jag mest odlat majs här,
vilket är bra för sångfåglarna.
Det är bra mat till dem och de kan gömma sig.
Det är också användbart för fasanerna jag föder upp
för att skjuta, men det ska vi inte prata om.
Men istället för majs,
är det jag nu ska plantera här
senap.
Också bra för sångfåglarna.
De älskar att äta det.
Och sen kan jag göra engelsk senap
som jag kan sälja i butiken
och i hamburgervagnen tillsammans med fläskköttet.
Enligt mina beräkningar kan den här lilla plätten
inbringa 40 000 burkar senap.
Enda problemet med det
är att alla mina beräkningar
under de senaste fyra åren på gården har varit fel.
Under tiden jobbade Kaleb på en annan åker
eftersom jorden torkat upp tillräckligt för att så durumvetet.
Vintervetet kostar ungefär 340 pund per ton nu,
och det går mest till bröd och deg osv.
Men det här vetet är en vårgröda.
Och det används till pasta och är värt runt 500 pund per ton.
Det är en jättestor skillnad.
Jag är en månad sen på grund av marsregnet,
och det slutade aldrig regna.
Jag hoppas och håller tummarna
att det inte påverkar skörden.
Det här är kul, eller hur? Att köra traktor igen.
Jag vet, jag gillar det.
Och upp med henne.
Och ner med henne.
Jag minns mina första försök
att harva för fyra år sen.
Se på mig nu.
Jag lär mig.
Men nästa dag när jag återvände för att så senapsfröna...
Okej, jag ska så senapsfrön.
Det här är vad jag gör.
...råkade jag ut för mitt främsta irritationsmoment.
Äsch.
Jag kan inte se var jag markerar.
Hur tusan ska jag kunna...
Som jag har förklarat en miljon gånger,
den lilla metallbaggen som jag drar där,
är tre meter vid sidan om traktorn.
Så när jag svänger och kommer tillbaka, om jag håller mig till markeringen,
så vet jag att jag är tre meter bort från där jag redan har sått.
Problemet är att den inte gör nån markering.
Jag bara gissar var jag har sått. Jag har ingen aning.
Det var väldigt svårt och irriterande.
Men tiden i traktorn gav mig tid att tänka
och drömma om nya sätt att bruka icke-jordbruket.
Och snart fick jag en idé, som jag ville berätta för Charlie.
Svamp.
Okej. Bra.
Varför? Vi har mycket på gång.
Ja, vi har mycket på gång, men det är så enkelt.
Jag har forskat i det och gjort upp en affärsplan.
En affärsplan?
Man köper 200 enheter... Det är påsar, okej?
- Odlingspåsar. - Det kan man säga.
Och första skörden...
Efter två veckor får vi 1,2 kilo svamp.
Japp.
Som vi kan sälja för 24 pund per kilo om de är ostronmussling.
Och det är bara första omgången. Vinsten.
- Hur lång är en omgång? - Två veckor.
Två veckor? Första växtperioden?
Första odlingsperioden. Två veckor.
3 620 pund.
Okej. Det är imponerande.
- Imponerande. - Nästan för imponerande.
Det är minus kostnaden för att köpa
- odlingspåsarna. - Ja.
De innehåller redan svampsporerna.
- Ja. - Andra gången de skördas...
Så man får mer än en skörd?
Andra gången får man bara 350 gram per påse.
Så det sjunker från 1,2 kilo till 350 gram.
Men man behöver inte köpa nya påsar.
Så vinsten sjunker från 3 620 till 2 135.
Okej.
- Jag hänger med. - Ändå rätt bra.
Så det är 5 700...
Och sen blir det en tredje skörd, 2 100 pund.
Sen är påsarna slut.
- Och man ersätter dem med 200 till. - Ja.
- Block. - Ja.
- Så runt 8 000 pund. - Ja.
Behövs det el?
Ja. Bara lite för ett värmeelement.
Kanske inte så mycket el,
- men kabel kostar mycket. - Ja.
Och vem ska...
- Ska du plocka dem? - Ja.
- Var ska du sälja dem? - I butiken.
- Så en vinst på 8 000, men... - Ja. Trähyllor.
- Jag ska låta Alan... - Mer kostnader.
Så klart det är kostnader.
En luftfuktare, 40 pund. Ventilationsfläkt, kanske 100 pund.
- Växtodlingslampor, 60 pund. - Ja.
- Dimgenerator, 160. - Ja.
Vattendammsugare för rengöring, 95 pund.
- Totalt 445 pund. - Det låter ju bra.
Men de drivs alla av el, som du inte har med.
Men jag gillar den här idén.
- Gör du? - Det är rätt bra.
Om du tittar på min plan...
Nej. Jag är ingen mattelärare.
- Jag ska bara... - Jag börjar bli bättre
på att planera kostnaden innan jag gör nåt,
- istället för att titta på det efteråt. - Japp.
Svampmötet var över,
och Charlie ville att vi skulle registrera kultingarna
hos myndigheternas grispolis.
FÖDSLAR
Det innebar att ha med hela Diddly Squats matematiska team.
Hur många kultingar dog?
- Två från den första. - Tre från den första.
- Tre. - Nej, hon födde tio.
- Fem. - Fem.
Den andra suggan fick tio, satte sig på två.
Men det finns bara sju kvar.
- Säkert att de inte är åtta? - Ja, jag räknade till åtta.
Vi får aldrig det här gjort.
Det har gått en timme och vi har registrerat en.
Två.
Ja.
Tyvärr måste jag lämna mattelektionen
eftersom jag skulle visa Alan, byggaren,
platsen som jag öronmärkt för mitt svampföretag.
Jaha. Svampproduktion.
Här är det, fast du inte ens kan se det.
- Titta... nej. - Det är det gamla
pumphuset till gården.
- Ja. - För 150 år sen.
Viktoriansk pumpstation. Gode Gud.
- Enkelt reparationsjobb. - För tusan.
Inte en chans.
Och en perfekt plats för att odla svamp.
- Nej. - Vad menar du?
Det är farligt.
- Vad är farligt? - Den kan rasa in på nån.
Nej då.
Ställ dig och hoppa på det.
Det gamla valvet har de lagt jord ovanpå.
Om man lägger en tyngd på den kommer den att kollapsa.
Det gör vi inte.
Känner du till Brunel's Maidenhead Bridge?
Vem?
Titta, det är ruttet. Titta.
- Ja, men... - Gör inte så.
Den rasar ihop snart och hamnar i bäcken.
Titta på alla valvkatedraler från 1100-talet.
Titta på all skit som är i vägen.
Missförstå mig inte. Jag kan göra det.
Men det kostar en förmögenhet.
- Jag har aldrig hört så mycket negativt. - För tusan.
Vi kan odla svamp resten av livet utan att göra nån vinst.
- Okej. Följ med. - Ledsen, chefen.
Jag tog honom sen till plan B.
En underjordisk bunker längst upp på gården,
på mark som hade varit ett flygfält.
Jag tror att det var ett bombskydd.
Det var en bombflygbas under andra världskriget.
Det jag menar...
Men det här ska nu bli en svampodlingsplats.
- Men... - Problemet är
att vi måste förstärka den.
- Var är Gerald? - Jag ska ha...
Han mår bättre.
Ja, det gör han.
- Han får strålning. - Ja.
Vi behöver ljus.
- Är det betong? - Ja.
- Ja, man ser armeringen här. - Ja.
- Skeptikerna tog i ordentligt. - Ja.
- Betongen är så här tjock. - Ja.
Det är mycket större än pumphuset.
Lätt att nå.
Behöver inget bygglov, för det är under jorden.
Det här kostar väl inte så mycket.
- Jag vet inte. - Nej.
- Inte? - Vad betyder det? En grov gissning?
Han gör alltid så.
Gå ut.
Det är en sån grej som är vanlig
att man frågar en byggare, hur mycket nåt...
Men jag har precis tittat...
Vi kan göra det för mindre än 10 000.
- Det är ett fynd. - Det skulle vara bra.
Vi kan fixa upp det på en vecka.
- Jag har aldrig hört en byggare... - Vi ska sätta igång.
"Jag kan göra det på en vecka för mindre än 10 000."
När jag börjar jobba kan du göra reklam för dem i butiken.
Så fort går det.
När Alan åkt för att hämta varorna,
började jag jobba på en annan idé jag fått.
Nässlor.
Skogarna var bokstavligen fulla av dem.
Jag tänkte att de kunde användas till att laga soppa.
- Hej, Luka. - Hur är det?
Luka är Diddly Squats schweiziska armékniv.
Han är racerbilförare, jobbar på gårdsbutiken
och kommer från en berömd irländsk matlagningsdynasti.
Okej. Nässelsoppa. Luka lagade den till mig för...
- Var det ifjol? - Ja.
Det är nåt av det godaste jag har smakat.
Det var jättegott.
Alla ingredienser vi behöver finns här. Potatis, lök.
Vad mer behöver du?
Vi har nässlor, lök och potatis.
Salt, peppar, hönsbuljong, grädde och smör.
- Är det allt? - Ja.
När Luka var klar med soppan
behövde jag nån med ett sofistikerat smaksinne.
- Har du aldrig ätit nässelsoppa? - Nej.
Titta på färgen. Den är otrolig.
En god, tjock soppa.
Ett surdegsbröd passar bra till.
Jisses, vad gott.
Det är riktigt gott.
Kompis, du är duktig.
Och det lustiga är att ingen vet hur nässla smakar.
- Vad smakar det? - Ja.
Man vet att det är nässla.
I eftersmaken känner man ett slags nässlasmak.
Jättegott.
Du kan sälja det i butiken.
Det här är det enda som oroar mig nu i vår tävling.
Om du gör mycket sånt...
Vi måste ta det till butiken.
- Det blir vår nästa stora grej. - Ja.
Jag ska bespruta dem.
Det ska du inte.
När vi provsmakat lånade jag en skördemaskin
och begav mig ut i skogen.
Jag hittade den här som används för att skörda te.
Det är som en häcksax.
Här är en fläkt som blåser in bladen i påsen
och om utomjordingarna kommer,
kan jag göra en Sigourney Weaver-manöver.
Okej.
Skörda.
Åh, nej.
Jag har skördat min egen skördepåse.
Det ska inte ske.
Kära nån.
Den träffade mig i ansiktet.
Jag sitter fast i ett träd och påsen är fast i...
För tusan.
För helvete.
Jäklar också.
Jag fortsatte tills min gamla kropp inte klarade mer.
Min rygg.
Och åkte tillbaka till gården med mitt byte...
Härligt. Hundratals av dem.
...där det visade sig vara ett problem.
Luka sa att han bara ville ha de unga, mjälla nässlorna,
men min maskin fattade inte det.
Jag tror att den skördade gräs, björnbär, träd, byggnader.
Bästa sättet att plocka nässlor
är att anställa ungdomar.
Tror du att de i butiken vill plocka nässlor?
Definitivt.
- Betala 8,50 pund i timmen. - Men det kostar.
För att göra 200 burkar
måste vi spendera 38 pund på smör.
Okej.
- Sjuttiosju pund på grädde. - Ja.
Nässlorna är gratis. Eller, de...
Men inte om jag måste betala nån för att plocka dem.
Potatisen kostar 6,40 pund.
Buljong som jag köpte i mataffären, 67 pund.
Och burkarna är 120 pund. Etiketterna blir 50 pund.
Jag tänkte vi kan sälja dem för en femma styck.
- Lätt. - Tror du?
Ja. Absolut.
Innan jag hade en chans att räkna färdigt,
kom herr Regler och Lagar...
Hej.
...med sitt vanliga tröttsamma bidrag.
Har han tagit miljöhälsa?
- Luka? - Ja.
Har du tagit ditt miljöhälsa?
- Certifikat. - Certifikat?
Ja då.
- Det lät som ett nej. - Som när Lisa säger: "Ja, ja."
Lär de er i Irland att säga "ja, ja",
- när ni menar nej? - Ja, ja.
Jag är säker på att det i Irland finns lektioner om
att när nån ställer en fråga och svaret är nej, säger man ja,
- men säger det som: "Ja, ja." - Två gånger.
- Ja, ja. Har du faktiskt det? - Ja, ja.
- Ja, nej. Tillbaka till... - Ja, nej. Okej.
Det är en variation på temat.
Vad är det i soppan?
Smör? Grädde?
- Vi provkör... - Okej.
Du måste sätta en bäst före-etikett.
Ja.
- Det tänkte du inte på? - Ja, ja.
Ja, nej. Ja, ja. Jag lär mig.
Jag lämnade Luka med soppan
och åkte till det viltodlade vete- och bönfältet för lite kemi
med Andy Cato.
Ett Brix-test.
Det mäter mängden socker i växterna vi testar.
Vi ska samla in några blad,
lägga dem i en vitlökspress,
trycka ut lite vätska på linsen och se vad det står.
Vill du prova?
När jag funderade på att bli bonde tänkte jag inte:
"Jag behöver en vitlökspress och ett mikroskop."
Ta några blad. Du behöver mer än du tror.
Okej.
Såja.
- Tillbaka på skolbänken. - Varje dag är en skoldag.
Titta där, mot solen.
Och du ser lite blått och lite vitt.
- Strax över fem. Kanske sex? - Sex?
Den nivån av Brix betyder
att växten inte har allt den behöver.
Så vi ska göra ett savtest, som ett blodprov för växter.
Och poängen är att inte ta bara de fina.
Gå i en rak linje och ta det som finns framför.
Jag fattar.
Okej.
Perfekt. Jag skickar dem till labbet.
När testet kom tillbaka
var jag och filmade igen på The Grand Tour.
Så Charlie och Kaleb fick diskutera resultaten med Andy.
Testresultaten visar...
Avslöja.
Blått är bra. Grönt är bra. Rött är dåligt.
- Magnesium. - Magnesium.
Så för att få grödorna...
- I balans. - ...i balans,
måste vi ge dem magnesium.
Lyckligtvis kan vi ge det i en enkel form.
- Epsomsalt. - Salt.
- Badsalt. - Bokstavligen.
Men jag trodde att vi inte skulle ge dem nåt,
- utan bara lämna det. - Nej.
Vi kan inte bara lämna det, för vi kan inte hoppas
att jorden är så bra
att den kan förse grödan med allt.
Och när nåt saknas
använder vi naturliga näringsämnen, som badsalt i det här fallet,
- för att rätta till det. - Okej.
Jag var inte säker på att han förstod,
med tanke på allt gnäll när han la på badsaltet.
Mitt vete är bättre.
Varför är det så ojämnt?
De är verkligen gröna. Och sen...
Lite tunt här.
Ett gnäll som fortsatte när han var klar.
Okej.
Han kommer hit och säger vad jag som bonde ska göra.
Jag går inte hem till honom och säger
att han behöver en gitarr i en viss sång.
Han säger inte åt oss.
Han ger oss bakgrunden till sina idéer
- och hur de vill odla. - Det stör mig.
Är det för att det är ett nytt sätt?
Jag gillar inte förändringar.
Ingen bonde gillar det.
Jag hatar den här åkern nu.
När jag kom tillbaka från filmningen
beslöt jag att vi skulle fortsätta reparera dammen.
Och för att förhindra bråket som det vanligen orsakade,
bestämde vi oss för en förändring.
- När du sätter på den här... - Ja?
- ...så är vi byggarbetare. Precis. - Precis, inte bönder.
Så nu är jag i säkerhet.
Vill du ha en kopp te?
En tepaus?
Ja, klockan tio. Te.
Okej. Tepaus. Sen då?
Sen tar vi en cigg.
Sen en till tepaus medan vi röker?
Nej, nej. Rök inte cigaretten på tepausen.
Drick te och rök när du börjar jobba igen.
Byggarbetarna kommer att vara arga på oss för det här.
Jag tror de förstår.
Jag tror att de vet precis vad de gör.
Första jobbet var att dumpa lera på sidan av dammen.
Gode Gud.
Vadå?
Va?
Lite lera hamnade i den.
Lite?
Bäst vi diskuterar det...
Över en kopp te.
Vem har vi imorgon? West Brom? Nej.
- Vem, Chelsea? - Nej, Brentford.
Ni förlorar.
Jag vet. Vi blir kanske nedflyttade.
Jag tror att vi kommer att möta Wrexham.
Ni måste vara med dem. Sikta på Ryans Reynolds.
Jag vet, vi har Chadlington nu.
Jag var med honom på puben på lördagskväll.
- De vann i lördags. - Han kom fram och sa:
"Jag kan slå dig i armbrytning."
- Jag såg det. - Han sa: "Jag kan slå dig."
- Men du vann. - Jag sa: "Om jag slår dig,
bjuder du på en pint. Om jag slår dig, bjuder jag."
- Ja. - Han sa okej.
Jag känner nån som gifte sig med sin styvmors syster
vilket gjorde honom... Till hans egen morbror.
Ja. Han blev sin egen morbror.
- Klar? - Ja.
Vi rullar en cigg.
Nästa jobb var att ställa upp lasern för att få rätt nivå
- och flytta röret... - Nej.
...så att vi kunde packa leran.
Japp.
Men innan vi kunde det
måste vi reducera vattennivån i dammen.
Problemet är att överflödsröret
som man ser där, är blockerat,
för det rinner knappt ut nåt i andra änden.
Om vi kan rensa ut det med några pinnar,
så rinner mycket av vattnet ut,
vilket reducerar mängden vatten som går genom dammen.
Det betydde att Kaleb måste klä sig i en ny idiotdräkt.
Det är djupt.
- Det är bara slam. - Det är djupt.
Det är bara två meter.
Jag trodde inte att jag skulle jobba med slam.
Där var det. Rinner det bättre?
Nej, det gjorde ingen skillnad. Det är fortfarande stopp.
Vi försökte fixa det från andra sidan.
Men det funkade inte heller.
Nej.
Så det fanns bara en sak att göra.
Om vi stoppar ner en brandsläckare?
Det skulle kunna funka.
Det skulle öka trycket till max.
Det funkar inte med en brandsläckare.
Minns du pumpen jag köpte för att bevattna...
I öringssjön?
Ja, i öringssjön.
Jag köpte den pumpen, men den var värdelös.
- Den var för kraftfull. - Ja.
Om vi tryckte ner den där, skulle den blåsa ur allt.
Ja.
Där ser du, om man funderar över en kopp te...
Vi har druckit runt 18 idag.
In med den.
- För tusan. - Bra.
Fan.
Ta ut den ändan och låt luften komma ut,
så kan den blåsa ut det.
- Om jag vrider... - Den lilla skruven högst upp.
För tusan.
Vi provar igen.
Nej!
Jag kan inte.
Då finns det inget vi kan göra.
Ja, jag vet.
Så vad vi har uppnått idag är...
...ingenting.
Dra av de här.
Nej, vänta. Vi har tänkt fel.
Vi har tagit ut det stora svarta röret ur diket...
...och sen lämnat det där.
Vad är klockan?
Runt 17.00, 17.30.
Byggarbetare, och vi jobbar fortfarande.
- Bra poäng. - Vi borde varit klara för tre timmar sen.
Kom.
Nästa dag blev Kaleb och jag bönder igen,
och gick och granskade kornåkern.
Allt detta...
- Ja. - ...ska bli öl.
Det ser bra ut i år.
Hur många hektar av vårkorn har vi?
Här får vi antagligen 300 ton.
Så 300 ton av vårkorn.
Hur många pints blir det?
Det är mycket.
Varifrån kommer den?
Ingen aning. Men den ska inte vara där.
- Nej. - Vill du bära ut den?
- Om den träffar tröskan... - Ja.
Våra husdjursstenar. Min heter Ronald.
Min heter Donald.
Hursomhelst...
Vad?
Du har missat igen.
Det är visserligen lite tunnare, men...
Jag tänkte efter förra "Kalebs rövspringa"...
Kom igen!
Det där är runt 60 pints av Hawkstone som går förlorade.
Ska du säga.
- Vad? - Du får inte säga så till mig.
- Jaså? Varför inte? - Har du sett Louse?
- Inte på ett tag. - Vi går dit.
Nu är du fri, sten.
Kaleb tog mig sen till Louse, åkern där jag sådde senap.
Och släppte loss.
- Titta, du började så här. - Ja.
Det var där du började. Raka linjer.
Ja. Fint.
Man ser att senapen gror.
- Ja. - Och följ med nu.
Stor miss. Men bry dig inte om det, fortsätt komma.
Fina linjer här, titta.
Titta, en miss till.
Och sen kan du ha missat här också.
Vad är det för poäng att så där?
Det är de där jäkla armarna.
En tvestjärt hade lämnat ett bättre spår
om den gick över den åkern.
Jag visste om det när jag sådde,
men jag trodde att jag dubbelsådde,
inte att jag missade.
Du sabbade det.
Lyckligtvis verkade mitt soppföretag bli mer framgångsrikt.
Luka hade anlitat några ungdomar att plocka nässlorna,
kokade upp en stor gryta,
och tog hand om Charlies "bäst före"-problem.
Men sen när jag skulle ta reda på priset,
gick allt lite fel.
Fyra, åtta, nio, ett, fyra, sex, ett...
Det är...
Jisses.
Jag åkte till butiken i visshet om
att jag måste charma Lisa.
- Hej. - Titta vad jag har med.
Skogsjuice.
Herregud.
Kyld nässelsoppa.
Skogsjuice. Jag älskar namnet.
Ja. Skogsjuice. Kyld och utsökt.
SKOGSJUICE
Ja. Enda lilla problemet
är att du måste övertyga kunderna...
Ja?
- ...att ta nässlor i munnen. - Ja?
Och att betala tio pund för privilegiet.
- Varför tio pund? - Tio pund.
- Varför? - Jag har räknat...
Räknade du inte i förväg?
Jag räknade före, men för att skörda dem
- anlitade vi ungdomar. - Ja?
- De jobbade i åtta timmar. - Ja.
Plockade nässlor, drog av toppbladen
och tvättade dem.
De producerade bara så det räckte till 80 burkar.
Trodde du att barn jobbar gratis?
Trodde inte att jag behövde dem.
Jag trodde jag skulle använda en maskin.
- Men det funkar inte. - Du får ta förlusten.
Jag tar ingen förlust!
Då kommer de inte att sälja. Så tänk på det.
Och det är ett till problem.
Jag kan se datumet.
Ja, bäst-före datumet är om tre dagar.
Och produktionsdagen räknas som dag ett, vilket var igår.
Idag är dag två.
Och de måste säljas före imorgon kväll.
Vi har stängt idag.
- Vad? - Inventering.
Jag inventerar på onsdagar.
Jag inventerar idag.
Jag vet, men jag har... Vi har 80 av de här.
Bäst du står vid vägen då.
Försök sälja dem för tio pund.
- De säljer inte för det. - Jo.
Sälj för 9,99 pund.
Jag kan ge dem gratis.
Nej, snälla, försök.
Jag körde iväg och kände mig som en lärling
som blivit avskedad första veckan.
Följande dag när butiken öppnade
började nässelsoppans bäst-före-datum-nedräkning.
SKOGSJUICE
KL. 10.00
Vad är det?
KL. 12.00
KL. 14.00
Nässelsoppa. För 9,99 pund.
- Menar du allvar? - Ja.
KL. 17.00
Vid stängningsdags var inte Lisa glad.
Det är bara löjligt.
Jag kan inte göra nåt med de här och han planerar inte.
Han ger mig ingen förvarning.
Han bara kommer med dem med hans idiotansikte på,
vill ta en tia och säger: "Sälj dem."
Och det är korkat.
Det får butiken att se korkad ut att han tar en tia för dem...
Eftersom min nässelsoppa orsakade så mycket problem,
både ekonomiskt och i äktenskapet,
beslöt jag att överge den och koncentrera mig på svampen.
Alan hade dragit in el i bunkern, och installerat all nödvändig utrustning.
Titta där.
Hälsa och säkerhet, ovanligt.
- Vad är det? - För att hålla upp taket.
- Det är en störtbåge. - Ja.
När Walter White hade desinficerat allt,
var vi redo att ta emot den första omgången.
Är ni svampkillarna?
Vi är svampmännen.
- Herregud, Jeremy. - Jäklar.
Jäklar.
- Ursäkta, killar. - Vi har några påsar till dig.
Hur många olika sorters svampar?
Det är tre olika.
Vilka då?
Det är ostronmussling, brun champinjon och lion's mane.
- Va? - Blir en god biff.
Med lion's mane?
- Ja, skiva den till en biff. - Kor blir goda biffar.
Svampar också.
Ja.
- Vad pratar han om? Biffsvamp? - Ja.
- Löjligt.
Vad finns det i påsarna?
Det är en kombination av det som vi har lokalt.
Vi åker till sågverk,
alla som producerar nåt med organiskt avfall,
som vi samlar in.
Hur vet svampen att de ska växa i det?
Eller växer de i allt organiskt?
De växer i allt organiskt.
Som musslingen, den kan man odla på tyg.
Folk odlar den på hattar, kläder, skor.
- Hattar? - Allt.
- Man får inte så mycket då. - Ja.
- Men... Ja. - Hattar?
- Då lastar vi in dem. - Japp.
Det finns mer.
Mycket mer.
För tusan.
Jag tänker inte bli utnyttjad, ska allt det där in där?
Jag köpte för många.
Definitivt för många.
Jisses och du kommer att ha mera svamp
än Sainsbuty's. Titta.
Sluta gnälla.
När vi fyllde hyllorna
sögs jag in i en mycket otrolig biologilektion.
Svampen är myceliets könsorgan.
Jag vet inte vad det betyder.
-"Mycelium." - Ja.
Myceliet är organismen. Svampen är könsorganet.
Myceliets könsorgan är svampen?
- Ja. - Så en svamp är en penis.
Det är en penis.
Dess mening med livet är att sätta frukt.
Släppa ut så många sporer som möjligt och sen dö.
Så när jag ser en vegan äta en svamp kan jag säga:
-"Du äter en köttig penis." -"Ta ut penisen ur munnen."
Ja, det kan man.
Hur ser ett mycelium ut?
Det är en organism.
- Är det en organism? Som jag. - Ja.
- Som vi. Precis.
Vi är mycket nära besläktade med mycelium.
Mer än nåt annat på jorden.
- Va? - Ja.
Vi människor har fortfarande ett lager mycelium på kroppen.
Kan ni odla svamp på mig?
Vi kan definitivt odla svamp på dig.
- Vi måste döda dig först... - Men ni kunde?
...men vi kunde odla svamp.
När vi desinficerade påsarna,
blev biologilektionen ännu konstigare.
Men mycelium är...
Hur är dess DNA?
Som dinosaurier eller som vi?
Det finns olika teorier.
En ledande teori är att det kommer från rymden.
Det är vad de tror. De har hittat myceliumliknande strukturer på asteroider.
På bitar av skräp från rymden.
Det betyder att svampar är rymdpenisar.
- Ja. - Jag kan inte...
Jag ska marknadsföra dem som det.
"Jeremys special-rymdpenisar."
Jag ska inte ens säga svamp. Bara...
"Rymdpenisar."
Efter att ha skurit hål i påsarna där rymdpenisarna skulle växa upp,
slog vi på luftfuktaren och lät magin sätta igång.
Det ser bra ut.
Ja.
Jag lämnade bunkern nöjd
med att svampmännen gillade mitt verk.
Och nästa dag byggde jag en hage
för några nykomlingar till Diddly Squat.
De är en vecka gamla.
Jag såg ivrigt fram emot denna händelse.
Men inte Kaleb.
Titta vad stor plats de använder.
- Va? - Titta vad mycket utrymme de tar upp.
Låt mig förklara en sak för dig, Kaleb.
Gör det.
Bidragen försvinner.
Ja, jag vet det.
Och de ska ersättas av miljöbidrag.
Ja.
Som att använda getter till att skapa mer jordbruksmark.
Jag har sett de bidragen, ja. Jag såg inte getter på den listan.
Du får inga bidrag för getter.
Jag ska använda getter till att göra det som en maskin brukar göra...
Avgjort.
...ett miljövänligt jordbruk.
Jag behövde få bort så mycket snår som möjligt
på min icke-jordbrukade mark.
Och irriterande nog fanns det många områden
som Wally, min älskade robotflis, inte nådde.
Det är precis bortom...
De är de tjockaste snåren på hela gården.
Och jag kan inte få honom över dit.
Så jag fick den geniala idén att köpa getter för jobbet,
men Kaleb tyckte att det var slöseri med pengar.
Vet du hur mycket de 30 getterna kostar?
- Hur mycket? - En tia.
- Trehundra. De kostar en tia styck. - Ja.
- Tio pund. - De borde vara gratis.
De kostar en tia!
För att tjäna pengar borde du få dem gratis.
Jag kan tjäna pengar på dem.
- Gör en liten klappdjurpark i butiken. - En tia för att vara
- med dem. - Vad är det för hobbyjordbruk?
Jag skulle tjäna på dem.
Vi har 400 hektar. Om du vill ha hobbyjordbruk på...
Nej. Du har bara 200 hektar.
Jag har 200 hektar och 190 av dem är täckta av snår.
Sätt getterna i snåren och skapa mer jordbruksmark.
Du har bara den där maskinen.
- Du älskar den! - Det går inte med maskinen.
Jag kan lyfta in den med teleskoplastaren.
Teleskoplastaren?
Lite sent nu. Getterna kommer. Så tyst med er.
Vi måste fixa den här. De dricker bara mjölk.
- Hur många getter? - Trettio.
- De måste träna på att använda den. - De starkaste vinner.
Hur lär man en get att använda en app?
- Nej. - Den är för dig.
- Man sätter i mjölkpulvret där. - Ska vi koppla i den?
Det är mjölkpulvret.
- Vet du hur mycket det kostar? - Hur mycket?
Gissa hur mycket.
Fyrtio pund? Femtio?
- Nej. - Sextio pund?
- Åttio pund? - Va?
De kostar 70 pund.
Kostar de 70 pund?
- Och du säger att du ska tjäna pengar. - Det är dyrt.
Jag skapar mark.
Precis när vi var klara...
Getter!
...kom Lizzie, getkvinnan.
Godmorgon. Så, 30 getter.
- Bra. - Killingar till er.
Den här sidan. Jockeydörren.
- Herregud, se på dem. - Så...
Innan vi kunde lasta av måste Lizzie göra i ordning mjölkmaskinen.
Man ska trycka in napparna till andra sidan.
- En röd och sen en vit. - Sen sätter du... Jag minns.
Sen gör du samma sak på den sidan och här.
Ja. Så där.
Och du har på den. Perfekt.
Och sen häller du i säcken med mjölkpulver.
- I den här. - Sjuttio pund värt.
Det är som flytande guld.
Man får vara aktsam med mjölkpulvret.
Såja.
Den blandar en viss mängd mjölkpulver
med en viss mängd varmt vatten.
- Tillgång och efterfrågan. - Och utan tillredning.
När den når en viss punkt fyller den automatiskt på.
Det finns förstås en pump där inne.
- Nej, ingen pump. - Så de suger bara.
Ja, och tyngdkraft.
De får vara Linda Lovelace för att suga så långt.
Ja.
Hur länge räcker en säck?
Med 30 killingar i den åldern går det minst en säck om dan.
- De dricker inte för mycket. - Per dag?
Per dag? Jag trodde du skulle säga på tre veckor.
Det är önsketänkande.
Sjuttio pund per dag?
Får jag be om en stor tjänst? Säg inget till Kaleb.
Bara för de invigda.
När vi var klara var det dags för det roliga.
- Hej, getter. - De där är de stora.
Välkomna till Diddly Squat.
- Så där ja. - Hur gamla är de?
- Två veckor. - Två veckor?
Du är så fin.
Redo? Titta på ditt nya hem.
Är de kastrerade?
De är kastrerade, ja.
Underbart att vara ett djur.
Jaså, du är en hane? Då skär vi kulorna av dig.
"Men jag kan behöva dem." Nej då.
De sista två. Så där ja.
Titta på dem. De är så söta och de äter.
Ja, det är vad du vill. De är uppe och dricker.
Och inte bara de starkaste.
- Nej. De vet vad de gör. - Ja.
De vet hur man dricker.
Hur stoppar vi dem från att dricka så mycket?
För det är hemskt dyrt.
Observera. Kom.
Det är ett bra tecken att de dricker.
- Ja. - Vet du hur mycket de dricker?
Vad... Varför säger du det?
Hur många säckar i veckan tror du att vi går igenom?
Jag vet inte. Två säckar i veckan?
- Sju i veckan. - Två säckar?
Så de ska vara här i två månader...
Det brukar vara 12 veckor.
Vi brukar börja avvänja dem vid tio veckor.
Om de får en bra start...
Så om tio veckor kan de äta snår.
De äter nästan vad som helst
och hjälper dig att röja om du vill.
Det är vad jag vill.
- Ja. - De når platser
- som min fina maskin inte når. - Där ser man.
Och de använder mindre diesel.
Du är så söt.
Kommer du för pussar?
Pussar?
När vi var klara med getterna måste vi skilja de avvanda smågrisarna åt,
vilket innebär att separera pojkkultingar från deras systrar,
för de hade nu uppnått...
...den åldern.
Hanarna ska vara där.
Och flickorna ska vara där.
Japp.
Könssortering.
Det blir könssortering.
Nix. Det gick ju bra.
Man går bokstavligen runt efter kultingar
- som springer i hög fart. - Jag driver dem
upp mot dig, in i ett hörn.
Nej, jag fick inte in dem i ett hörn.
Här kommer de.
Och där sticker de.
Kom, nasse.
Kom.
Kom, nassarna. Kom, kom.
För tusan!
Ja. Ja.
Herregud. Ja.
Nej, de gick ut genom en smal gång och rymde.
- Jag fattar inte... - Hur lyckas man ens?
Till slut kom Kaleb och visade hur man gör.
Snyggt.
Så där. Ta hit den.
Kaleb, kom hit.
- Är det en pojke? - Japp.
Okej. Gå, gå... Borta.
I mars
sa jag att jag inte ville ha grisar mer.
- Hon satte sig på en till. - Titta!
Kultingarnas död var så traumatiskt.
Men istället hittade jag en plan för att behålla fler vid liv.
Och sen återanställde jag galten Ajax...
Hej, grisen. Du är tillbaka.
...för att göra sin grej med de fyra återstående.
- Vi låter dem vara i... - Det här är fint.
- Fyra veckor. Ja. - Fyra veckor?
Jag älskar dem. De är mina favoritdjur
av de som vi har haft på gården.
Det hade varit en underbar morgon,
med att dela upp de busiga kultingarna
och välkomna Ajax tillbaka.
Och sen när vi var ute bland vildblomsängarna
blev dagen ännu bättre.
Vänta. Det är inte sant.
Han är tillbaka! Gerald är tillbaka!
Jag kan inte tro det!
Gerald! Du är tillbaka!
- Du är tillbaka! - Hej, Jeremy. Är det bra?
Fint att se dig. Hur mår du?
Jag hoppas lika bra som du. Hur mår du?
- Ja. Det börjar bli bra. - Och du börjar jobba direkt?
Ja.
Kom igen. Berätta.
För jag vet att du har varit sjuk,
men fick du kemoterapi, eller var det strålning?
- Strålning. - Okej.
- Ja, 37 gånger. - Är det sant?
- Trettiosju? - Ja.
Och nu är du friskförklarad. Det är det viktigaste.
Jag är inte friskförklarad än.
Du vet, ta i trä.
Jag kan inte fatta det.
Så vad var det? Var det dropp eller...
Ja... men du tar inte ner det,
släpper det och håller... Måste in.
Man måste göra det själv.
Jag kallar det för öl, för de är så bruna.
Grejen är, man har en stor svamp.
När det snurrar runt nu... den har en...
En tekanna, nåt som liknar det.
Och sen en grej med, det mörka.
Det var där en dag.
Det var den bästa beskrivningen av cancerbehandling jag hört.
Ja!
Du anar inte hur mycket vi alla har saknat dig.
Fint att vara tillbaka en sån här dag.
Ja.
Fint att vara tillbaka och träffa mina vänner.
Ja.
Så det är därför...
Det är som att klippa gräs.
Man kan inte ta ut grejer och med programmet och allt.
Man kan... Men du vet...
Jag tycker bara att... Eller jag vet inte.
Nej, nej, det är sant.
Som ett munstycke så att vattnet kan rinna.
Många gånger är jordbruk brutalt och svårt.
Men den här tiden på året när allt är livligt och växer,
och exploderar av liv,
och alla mår bra,
då kan det vara världens bästa jobb.
På ytan
var Diddly Squat en grön och lycklig plats när det började bli sommar.
Men under ytan
samlade en utomjordisk livsform ihop en armé.
NÄSTA GÅNG
Kan jag intressera dig för Diddly Squats produkter?
Säljer du "Rymdpenisar"?
RYMDPENISAR ENDAST IDAG
De smakar otroligt gott.
6,1 kilo.
Klar?
- Hur mår du? - Bra.
- Mår du bra? - Ja.
Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Monika Andersson