CLARKSONOVA FARMA
KAPITOLA 32 OBSLUHOVÁNÍ
NYNÍ OTEVŘENO
SVÁTEČNÍ PÁTEK
10:00 RÁNO 2 HODINY DO OTEVŘENÍ
- Dobré ráno. - Jak to vypadá?
Vypadá to na hospodu.
- Je to hospoda! - Je to hospoda.
Vzrušující, že?
- Sepsala jsem menu. Chceš ho vidět? - Jo.
Co máme?
Kuřecí paštiku nebo šunku, piccalilli nebo houby s česnekem.
Klobásy dne, kaše, omáčka Hawkstone, cibule.
„Lancashirský hotpot, jablečný crumble, koláč dne.“
Fantastické.
Dobré ráno všem.
Krásně to voní.
- Dobré ráno, Jeremy. - Jak se máš?
Po našem sprintu do cíle
byla nálada zahajovacího rána uklidňující a pozitivní.
- Dobré ráno. - Dobré ráno. Těšíte se?
- Ano, jistě. - Hodně.
- Brambory se zelím? - Jo.
To mám rád.
Výborně, to je skvělé. Fantastické.
Dobré ráno všem.
- Dnes ráno dorazil čerstvý chléb. - Tady je.
Skvělé, dorazila vajíčka.
Jo, všechno se to seběhlo právě včas.
To je ono, mohl jsem slepě panikařit a říct:
„Dělejte tohle a dělejte tamto,“
ale naučil jsem se, že každý ví, co je třeba dělat,
a když se nad tím zamyslíš, odvádí skvělou práci.
To jo.
Po mé procházce ve stylu „krále Karla“...
10:45 1 H 15 DO OTEVŘENÍ
...jsme se s Kalebem dohodli na práci, na kterou jsem se těšil.
Kam má přijít tohle?
Včera jsem se tím nezdržoval. Moc složité.
Křtím hospodu novým jménem.
VĚTRNÝ MLÝN RESTAURACE & MASNÝ BUFET
Musím jít níž, než je cedule,
abych ji nasunul mezi dřeva.
Takže se nevejde do rámu...
Vejde se do rámu, ale nesedí...
- Dole. - Jo.
FARMÁŘŮV PES
To není ideální, že?
Ale Řím nepostavili za den.
- Dáme nahoru tu druhou stranu. - Dobře.
Měli jsme s tím jeden drobný problém, kterého si tuhle Lisa všimla, a to tenhle.
Prý je to trochu dvojsmyslný.
Toho si všimne jen Lisa, ale už se stalo.
Jasně.
Dobrá práce.
No, není. Práce je z poloviny hotová. Ale bude to stačit.
Vypadá to dobře. Ta cedule je úžasná.
Zkusili jsme „ Farmářovo“ všechno.
Ano.
Nikdo není věrnější než farmářův pes.
Tvůj pes je nejvěrnější tvor,
- co kdy poznáš. - Jo.
- Na druhou stranu, ti tví... - Naši věrní nejsou.
„Jezte v místní restauraci, objednejte si steak.“
Pak jsme pověsili další věci.
- Jsem na téhle. A ty? - Ne. Hotovo.
ZÁKAZ: KIER STARMER - JAMES MAY
A zrovna když jsme to dokončovali,
Charlie přišel se znepokojivým postřehem.
- Co? - A co ceny?
Kolik si účtujeme?
- Ještě jsme to neudělali? - Ne.
Do prdele.
- Začínáme za 42 minut. - Začínáme za 40 minut.
Zatímco Charlie spěchal, aby to vyřešil,
můj stres se znovu zvýšil,
když jsem si všiml řady dalších problémů.
Rachel? Kam přijde ten masný bufet?
No, o to právě jde.
Problém je, že ta místnost má být soukromá jídelna
- a masný bufet. - To vím, ale tady nemůže zůstat.
- Ale je to velmi těžké, takže... - Ale je na kolech.
Ty barové stoličky nefungují.
- Neotáčejí se. - Neotáčejí.
Jsou ošklivé a úplně blokují bar.
Nedá se na nich sedět, pokud se nedíváš dopředu.
Dám mrkev za zeleninu dne.
- Potřebuju fazole, šéfe. - Jo.
Co to má být?
- Je to Dojo. - Jo.
- Do stanu? - Do stanu.
Tak co dělají tady?
Panenko skákavá. Co je tohle?
Ne, popelnice přece nebudou tady.
Co to se všemi je?
Vypnout hudbu!
Tady nikdy žádná hudba nebude.
Přijedete do Cotswolds a ve výhledu je plastová popelnice.
20 MINUT DO OTEVŘENÍ
Ceny. Víme, co si účtujeme.
- Ale já... - Zahrnuje to zisk?
Na jídlo je marže. Takže...
- Penězům nerozumím. - Je...
Vážně?
Jsem tu, abych je utratil, to je vše. To jsem dělal celý měsíc.
Rache, mám ceny.
No... Bože.
- Právě mi to dal Charlie. - Dobře.
Čas si nevymýšlím. Je tři čtvrtě na 12.
Zatraceně.
VCHOD
A je to.
Mezitím ve světě Lisy...
Dokončuju veškerou dekoraci.
Trocha šití, trocha zavěšené kostkované látky.
Musím pověsit další obrazy.
Ale jinak... Dát tam víc utěrek.
Sem tam něco. Ale všechno je pod kontrolou.
Máme tu jen jednu barovou stoličku?
Pořád se to přesouvá a není to od našich lidí.
Máme tu skupinu stolů... Co je to za blbost?
To jsou ginové nálepky. Kevin tu s nimi chodil.
- Máme 10 minut. - Jo.
Takže potřebuju armádu lidí.
Kde je všechen personál?
Mají rychlou instruktáž.
Musíme otevřít, víme to, takže musí vědět, co dělají.
Kam se poděl vysavač?
Za chvíli ho nakopu do koulí.
Do háje.
Já nemůžu. Ne, nemám čas.
To může udělat někdo jiný.
11:57 RÁNO
11:58 RÁNO
Pokračuj v tomhle. Potřebujeme je hotové k podávání.
11:59
POLEDNE
Dobrý den, tady je bar. Dejte si drink.
Dobrý den, vítáme vás.
Dobrý den. Jste dva? Dovnitř nebo ven?
Dobrý den, pánové.
Do hajzlu, ne.
Co se děje?
Právě přestal fungovat plyn.
Jo, ventilátory nefungují.
To tu nemůže zůstat,
jak jsem celou dobu říkal.
Ventilátory nefungují, nemáme plyn.
- Co? - Vypadly ventilátory
a způsobily výpadek plynu.
- Slyšíš to? - Jo.
- Pardon. - V pořádku.
Není to výpadek proudu.
No, plynový systém je propojený s odsávacím ventilátorem.
Když se vypne...
- Plyn se vypne. - Plyn má automatický vypínač.
Chrisi, nemáme energii.
Jste všichni spolu?
Tak prosím.
To zní dobře. Co se stalo, Chrisi?
- Tenhle ventilátor je v háji. - Je v háji.
- Zase? - Jo.
Ach, proboha.
Pojďte se mnou. Posadím vás sem.
- Kolik je vás? - Dva a dítě.
Dva a dítě? Dobře, fantastické.
Kabelové vedení jde shora. Takže...
Vidíš ten vypínač na pravé straně?
- Jo. - Odpojuje to?
To musí být chyba.
Dobrý den, kdo je další?
Nepomůžeš mu?
Nic o tom nevím...
Je to... specialista.
Víte, že jídlo ještě není?
V kuchyni je malý problém!
ELEKTRIKÁŘ IAN
Nevím, jestli na to dobře vidíš? Tohle je odpojovací vypínač.
Jo, zapni jeden z ventilátorů.
Dobře.
Teď běž dolů ke klíči, vypni to a zase zapni.
- Dobře. - Teď bys měl mít plyn.
Měl by tam teď být plyn. Je to pryč. Jen to vyhodilo pojistky.
Dobře. Bohužel nemám šanci se tam dostat.
Dobře, díky. Tak zatím.
Ví, o čem mluví.
Je v Hullu.
Ježíši.
Pak mi řekli, že mě Annie naléhavě potřebuje v baru ve stanu.
Spadly nám chlaďáky
- a nemůžu podávat půlku nabídky. - Co nemůžeš?
Nemůžeme servírovat půlku Hawkstone, protože přestaly fungovat chladiče.
Takže jedu na jednom chlaďáku.
- Kde je Mark? - Zdravím, Jeremy.
- Blahopřeju. - Nazdar. Máme trochu
- potíže se vyklubat. - Ahoj.
- Jo, mluv. - Máme problém s chladiči.
- Já vím, všichni mi to říkají. - Jo.
Hlavní je, jak to vyřešíme.
Už jsem mluvil s Brunswickem. Právě sem jedou.
Odkud? Kdy tu budou?
Za dvě hodiny.
Zatraceně. Co nám funguje?
Mám cider, ležák. Budu muset škrtnout půlku nabídky.
Kvůli ztrátám za každé pivo ztrácím půllitr.
12:55 ODPOLEDNE
Vydávání obědů je prostě fiasko.
Řekl jsem to Sue a Rachel a tohle je realita.
Žádné jídlo až do 17:30.
Žádné jídlo?
Žádné jídlo odteď až do 17:30.
Určitě žádné obědy?
- Rozhodně ne. - Určitě ne obědy.
Můžeme je poslat do stanu. Stejně jsou spokojení.
Řekli jim, že tam možná nebude jídlo,
ale na zahradě je toho spousta, užijí si celý den a výhled.
Ne, když prší.
Strašně lije. Na zahradě se nedá sedět.
Chladiče tam taky nefungují.
Nevím, co se děje.
Nefungují tady ani tam.
- Ahoj, lidi. - Ahoj.
Ty chipsy jsou velmi dobré.
Jo, jdu na to.
13:45 ODPOLEDNE
Když jsem se schoval v kanceláři a představoval si recenze na Tripadviseru,
Charlie a elektrikář Chris
přišli na to, proč ventilátory blbnou.
Na levé straně.
- Jasně. - Nahoru, nahoru.
- Vážně? - Jasně.
Dobře, a je to.
Ano.
- Co se stalo, Chrisi? Opravils to? - Ano.
Měl jsi varnici a toustovač
napojené na větráky a to je přetížilo.
- Usmíváš se, on se usmívá. - Vše je dobré.
Dvě-nula-devět, tři klobásy, šunka, jeden koláč.
Rychle, jo, dobře, výborně.
Tak, koláč, klobása, bez předkrmu.
Česnekové houby na toastu. Naprosto dokonalé.
Obsluha, prosím. Moc děkuji.
Ve 14:00 se konečně podává první oběd.
Nabídněte si. Dejte si pivo a skvělé jídlo.
A věnujte pozornost tomuhle.
Všechno, co tu budete konzumovat,
pěstovali nebo chovali britští farmáři.
To jsou dobré zprávy.
- Uvnitř, ne dole. - Dobře...
Pivovarník Mark dal také do pořádku chladiče piva.
Kluci, co si dáte?
Ležák?
A venku Gerald seznamoval Kaleba
se starou oxfordshirskou hospodskou zahradní hrou jménem Teta Sally.
Jestli to pochopíš...
Sedni si. Zkusím tě dostat.
Posadíme je tam nahoru.
Jo!
Ten byl dobrý.
19:00
Večer jsem byl, stejně jako ostatní,
vyčerpaný vzestupy a pády toho dne.
Zoufale jsem se chtěl trochu vyspat. Ale to bylo nemožné,
protože nás vábila další noční sklizeň.
Ukončíme to.
Dobře, přátelé.
Mockrát díky.
SVÁTEČNÍ SOBOTA
Po pár hodinách spánku jsem se vrátil do hospody,
která se vyhřívala v typickém svátečním počasí.
Ty brďo.
Ale doufali jsme aspoň ve snazší den v kuchyni,
protože místo normálního menu...
představíme mé víkendové masné menu.
Yorkshirský puding.
Jo. Hovězí je hotové.
To bude lidem chutnat.
Po prohlídce kuchyně jsem šel do kanceláře za Charliem.
Dobré ráno.
Ahoj, Charlie. Jak je?
Je docela vlhko, že?
Jo, dívám se na čísla ze včerejška.
- Páni. - Omlouvám se.
Vstup do mé kanceláře je komplikovaný.
Jo, přišli jsme o dvě servírky.
Přišli jsme o umývače hrnců.
Po jednom dni.
Po jednom dni?
A světla stále blikají. Skutečně blikají.
- To je zklamání... - Zase se rozsvítila.
...vzhledem k tomu, že máme generátor.
A ten nefunguje.
- Vlastně jo. - Existují důkazy,
že nefunguje, když teď zase zhaslo světlo.
A zase se rozsvítí.
- Pořád nemáme dost energie. - Já vím.
A je tu to prosakování.
Cože? O prosakování nevím. Jaké prosakování?
- Panenko skákavá. Ne. - Dobré zprávy.
- Ne, to není dobré. - Není to na malbě.
Není to na malbě. To je dobrá zpráva.
- Jo. - To je průsak.
Je to ve spojnici střech... Přijde Alan?
Alan je na cestě.
Na druhou stranu déšť nakonec přestal.
Náhradní umývač hrnců začal pracovat.
Není snadné to dělat, že ne?
Dobře. Takže, omáčka je zapnutá. Mrkev tam je.
Vypadá to na šťastné dny.
Promiňte to čekání.
V poledne jsme se pustili do práce, přesně podle plánu.
Tady je bar. Dejte si drink.
Dnes je to masný bufet.
Cena je 20 liber.
Dámy a pánové, bufet je nyní otevřený a připravený.
Květákový sýr. Yorkshirský pudink, brambory,
zelenina, omáčky a sosy jsou na druhé straně.
Elektřina se drží a masný bufet je velmi oblíbený...
Jdeme na to.
...poprvé za dva dny jsem si vydechl úlevou.
A je to.
Ale zapomněl jsem na jednu důležitou věc.
Řízení porcí.
- Už není zelí, že? - Ne.
Ne, všechno je pryč.
Doufali jsme, že budeme podávat jídlo do 18:00.
Ale už v 16:00 měla kuchyně potíže.
Zvládneme dalších 25 až 30 lidí a pak už nebude žádné jídlo.
Budu upřímná. Nebudeme moci servírovat jídlo.
Došlo.
Naštěstí můžeme dál fungovat jako hospoda.
Ale o hodinu později...
Nic.
- Neteče voda? - Ne.
V budově právě přestala téct voda.
Když projdete mezi stromy, jsou tam mobilní záchody.
Doufal jsem, že je to něco triviálního,
ale instalatér brzy zjistil,
že to způsobila vesnice dole pod kopcem.
Pokud vím, potrubí vede až z vesnice Asthall.
- Jo. - Nebo je z Worshamu, ne?
Takže jestli se to děje tam,
všichni ve vesnici zapínají přívod vody,
sprchují se, plní hrnce, konvice,
a pak to nemá šťávu vytlačit vodu do kopce.
Takže... tohle se nezlepší, že ne?
Potenciálně, ale momentálně ne.
Ale jak bys to vyřešil na trvalo?
Nemyslím, že je tu další zdroj.
- Dobře, díky, kámo. - Jasně.
- Omlouvám se všem. - Jistě.
Tisíceré omluvy za dnešní katastrofy.
Vyřešíme to.
Vyřeším to.
Nevím jak, ale vyřeším to.
Omlouvám se, omlouvám se.
To je dobrý.
Pak Sue a Rachel řekly, že si chtějí promluvit v baru nahoře.
KLUBOVNA FARMÁŘŮ
A nedržely se zpátky.
Jsme z hospody a umíme hospody vést. V hospodách děláme pořád.
Tahle budova není pro ten účel vhodná.
Máme příliš mnoho problémů na to, abychom v ní provozovaly úspěšný podnik,
neteče voda, jsme bez toalet, bez plynu, střechou sem teče, personál je vyčerpaný.
Všichni jsou vyčerpaní.
Když někoho pošleme na pauzu, nemá kam.
Chodí na mobilní záchody.
To nejsou dobré podmínky.
Mají tě rádi a rádi tu pracují
a jsou nadšení z britského jídla a... všeho,
čím tato hospoda je, a chtějí za ní stát,
- ale pracují 14 hodin denně. - To je vyčerpá.
Nemám problém se zaměstnanci, ani jeden problém.
Jsou skvělí. Usmívají se a jsou milí.
Kuchyně se brzy zhroutí. Kuchaři už toho mají dost.
Možná by stálo za to jít do kuchyně.
Teď jsem tam byl.
- Vrať se. - Pochválil jsem a poděkoval.
- Vrať se tam. - Prosím?
Vrať se, radím ti.
Mám najít nového manažera nebo jít zpátky do kuchyně?
- To první. - Nebo spravit průsak?
- Dobře. - Nebo problémy s parkováním?
Nebo mám jednat se sousedy? Jednat s radou?
Mám toho hodně na práci a budu pokračovat.
- Díky. - Žádný problém, jdeme.
Tak jo.
Bez vody pro vnitřní záchody nebo na mytí skla
jsme nemohli pokračovat v práci.
OMLOUVÁME SE MIMO PROVOZ
Takže v 18:00 jsme museli učinit oznámení.
Dámy a pánové, hospoda zavírá. Děkujeme.
- Neradi jsme vás zklamali. - V pořádku.
Sbohem. Díky, že jste přišli.
Když se hospoda vyprazdňovala,
Nick se zoufale snažil najít další britské maso na zítřek.
...dejte nám 40 kilo hovězího a 30 kilo vepřového.
Řekněme 40 od každého.
- Může to tak být? - Po čtyřiceti?
Je to možné?
A podle jeho profesionálního názoru odhalila dnešní katastrofa
v mém družstevním plánu hluboké nedostatky.
V tuto chvíli začínáme chápat, že Jeremyho plán,
i když velmi dobře míněný,
jeho nedostatek znalostí o hospodách...
vidíme, kde se začíná hroutit dodavatelský řetězec jídla,
a to dost silně.
Jeremy nechápe,
že existuje důvod, proč existují velkoobchodníci.
Doplní mezeru v dodávkách
mezi pěstitelem a konečným konzumentem.
Pokud jednáme přímo s pěstiteli,
je tu prodleva, kdy mohou produkt dodat.
Možná ten týden nesklidí.
Fazole můžou mít dva týdny zpoždění.
Velkoobchodník by šel za někým jiným.
Byl jsem odhodlaný dokázat, že se Nick mýlí, ale to zabere čas.
Tady a teď jsem musel nabírat vodu přes noc,
kdy ji vesnice nepotřebovala, abychom mohli otevřít
v den, o němž jsme doufali, že to bude rušná sváteční neděle.
SVÁTEČNÍ NEDĚLE
10:12 DOPOLEDNE
Dobře. Hlášení.
Držíme se.
Zjistili jsme, že když zavřeme toalety a v baru použijeme plastové kelímky
místo sklenic, které je třeba mýt,
budeme mít dost vody na šest hodin, od 12:00 do 18:00.
Takže to můžeme udělat.
Další problém je, že Sue a Rachel, které hospodu skvěle připravily,
už odešly.
A je neděle ráno.
A podařilo se mi sehnat novou vedoucí,
která je ředitelkou druhého stupně místní vesnické školy.
Takže to je dobré.
- Dobré zprávy. - Jo?
- Vepřové hřbety. - Geniální.
Nick také našel další maso.
Ale místo toho, aby otevřel bufet ve 12:00,
jak bylo inzerováno, říkal, že nebude připravený až do 15:00.
11:06 DOPOLEDNE
Velmi dobře se prezentuje.
- Dobré ráno. Jak se vede? - Dobře.
Už nejsem.
- Jasně. - Už nejsem.
- Ale jo, jdeme na to. - Jo.
Když tu Squeezy zůstane se mnou a ty s Katherine.
V 15:00?
Pomůžete mi pochopit proč?
Protože jsou tu lidi, kteří ujeli doslova stovky kilometrů.
Pojedu od začátku do konce. Včera v 19:00
- v kuchyni došla voda. - To vím a opravili jsme to.
A uzavřeli jsme toalety.
Za barem používáme plastové kelímky,
co se nemusí mýt.
Tohle jídlo se nepřipravuje tentýž den.
- Zelenina je předblanšírovaná... - Jasně.
- ...z předchozího večera. - Jo.
- Blanšíruje se pomocí parníků. - Jo.
A taky se usmaží květák.
Yorkshirské pudinky jsou hotové. Dělají se předem.
- Ale jsou už hotové? - Máme nějaké jídlo.
Nemáme dost jídla pro 450 osob.
Takže dnes máte jen tříhodinový servis?
- Ne. - Od 15:00 do 18:00?
To není vše, co zvládnu.
Je to všechno, co zvládne kuchyně.
Dobře.
- Tak to funguje. - Dobře.
Naštěstí Nick rychle zjistil, že můžeme otevřít ve 13:00,
pokud se zbavíme časově náročných pudinků.
Kde teď jsme? Musíme uvařit zeleninu.
Musíme uvařit cukety.
Musíme ohřát brambory.
Jo.
12:59 ODPOLEDNE
13:00 ODPOLEDNE
Tak. Máme otevřeno.
A tohle je Clare.
Ředitelka druhého stupně v místní škole.
Ráno nám pomáhala řídit dav.
A když budete zlobit, praští vás pravítkem...
- Všichni po škole. - Jo.
S kontrolou porcí...
Hovězí žebro, vepřové.
Jedno z obojího, nebo dvě hovězí, dvě vepřová.
...a s paní Brownovou peroucí se s davem...
Kde jsou ti, co chtěli utvořit dvojice?
- Vteřinku, hned jsem u vás. - Těší mě, paní Brownová.
Kde je ta pětičlenná rodina?
...zvládli jsme první bezproblémový servis.
A je to.
Ale nešlo se vyhnout tomu,
že zahajovací víkend byl katastrofa...
MIMO PROVOZ POUŽIJTE ZÁCHODY NA PARKOVIŠTI
...jak mi Jeho Čtveráckost připomínala.
Když jsem se zamyslel,
mohlo se stát pár věcí...
Vydržíme pár dnů
a pak si v úterý sedneme.
Ale víš...
Nemá smysl se na to teď dívat zpětně,
ale někdo by mohl říct...
Možná to bylo o týden nebo dva předčasně.
Promiň, chtěl jsem říct, že dělám víc věcí najednou,
- ale neposlouchám tě. - Ne.
Ani mě nenapadlo,
že řeknu: „Neposloucháš mě, že ne?“
- Protože odpověď je jasná. - Jo.
Ale vždycky jsem říkal, že když otevřeme,
začne se to hýbat
a něco se vždycky rozpadne.
Ale nepočítal jsem s tím, že se toho rozpadne tolik.
- Ne, všechno se rozpadlo. - Ano, což...
První den a včerejšek byly totální katastrofy.
Nechci je prožívat znovu.
Do prdele.
Hospoda, která visela na vlásku,
nebyla můj jediný problém.
Protože na farmě se také rýsoval jeden vážný problém.
Teď, na konci srpna,
jsme měli sklízet tvrdou pšenici na těstoviny,
naši nejcennější plodinu.
Ale kvůli nevyzpytatelnému počasí byla stále na poli
a ztrácela kvalitu.
Je to tady, Marku. Chybí tam taška.
30. SRPNA
Takže jsme dál řešili potřeby hospody...
1. ZÁŘÍ
Když to tam dostaneš, bude to skvělý.
...zatímco jsme čekali na dostatečně suchý den.
5. ZÁŘÍ
27,4. Vysoká vlhkost.
8. ZÁŘÍ
Ale o celé dva týdny později...
16. ZÁŘÍ
...když ten den ještě nepřišel,
jsem požádal Charlieho, aby přišel na krizovou schůzku.
Znovu a znovu opakuji,
že pšenice má tři vlastnosti,
které jsou klíčové k mletí, a zejména na těstoviny.
Hladinu bílkovin, váhu.
Ale kritický je Hagbergův index.
A pokud ta hodnota Hagberga klesne,
pokud ji tam necháme moc dlouho,
- vyčerpají se zásoby zrna. - Nebude na těstoviny?
Na těstoviny ne.
- Máme toho osmdesát akrů. - Jo.
A je to naše nejcennější plodina.
A byla to nejcennější plodina posledních pár let.
- Vypadá to bezútěšně. - Jo.
- Víš, jak jsem obecně optimistický? - Ne, to nevím.
Jo, nejsem o tom přesvědčený.
- Když ji dostaneme z pole... - Jo.
Odvezeme do mlýna.
- Analyzujeme ji. - Pak to budeme vědět.
- Ale musíme ji sklidit. - Správně.
Kaleb je zpátky se svým vlhkoměrem.
Tak co, kámo?
- Ahoj, jak je? - Dobrý odpoledne.
- Posaď se. - Vezmu si tuhle židli.
- Co je nového? - Je to na hovno.
Právě jsem otestoval pšenici. 27,2.
27,2?
Kousneš do toho, a je to jako kousat do želé.
27,2. To je moc.
- Stejné jako v řece... - Můžem ji dát pod kohoutek.
Takhle mokrá je voda.
Věřil bys tomu?
Pamatuje někdo, kdy se naposledy sklízelo tak pozdě?
- Ne, to je nejpozdější sklizeň. - Jo, ale tobě jsou čtyři.
Někdo mi řekl, že už je to 70 let.
Takže tohle je pozdě na stupnici všech.
Co budeme dělat?
Měli bychom ji brzy posekat a pokusit se
- zastavit ztrátu Hagberga. - Nahnat Hagberga.
Jo, a zaplatíme za sušení.
Ale proč platit za sušení, když se ukáže, že je to žrádlo pro zvířata?
Protože nevíš, jak na tom jsi...
- Kde si teď stojíš. - Jo.
Nakonec jsme se rozhodli sklidit co nejdřív.
Ale pokud jsme nechtěli rozbít kombajn,
museli jsme stejně počkat, až se pšenice přemění z nasáklé na vlhkou.
To je ono, takhle.
Chtěl jsem trávit čas v posteli a spát.
Ale musely se dělat další práce na farmě,
jako poslat další várku prasat na jatka.
Tak holky, na náklaďák.
Díky, že jste byly prasaty z Diddly Squat.
Tak běž.
Pak nastal čas učinit rozhodnutí, kterého jsem se obával,
a sice o osudu Richarda Šunky.
Co s tebou uděláme?
Problém je, že když nastoupí do náklaďáku,
zabijí ho,
a na oplátku dostaneme jen chipolatu a vepřovou kotletu o velikosti ořechu.
Jestli tu zůstane, musíme ho bezdůvodně krmit.
A to není farmaření.
Ale pak mě něco napadlo.
Tak moment.
Na další prasnice použijeme umělou inseminaci,
aby otěhotněly.
Ale to nemůžeme, dokud nebudou v říji.
A v říji nebudou, pokud není poblíž samec.
Tak proč si ho nenecháme jako prase na farmě,
co dostane dámy do nálady?
Může rozehřívat.
Richard Šunka, prase rozehřívač.
Bavíš se tam dobře?
- Co? - Tvrdě pracuješ?
Ne, jen jsem se dobře rozhodl.
- Vážně? - Liso, to se ti bude líbit.
Necháme si ho
a bude z něj rozehřívač.
- Dobře. - Kam ta farma spěje?
To nevím.
Ano, starý dobrý Richard Šunka.
Mohl bys být Hugh Hefner.
Konečně nastal den D.
Den tvrdé pšenice.
Jdeme na to.
Jeremy, můžu to vyložit.
Pomalu, pomalu.
Jo, jdi na to.
Mám plno, vrátím se na farmu.
Navzdory našim obavám o to, zda pšenice dostane jakost,
jsme se zaradovali, když se na tradiční směně objevil
rezervní řidič kombajnu z Diddly Squat.
Vypni to, přijdu se podívat.
Na některé události se všichni těšíme každý rok.
Jsou to samozřejmě Vánoce a Velikonoce
a pak sklizeň,
kdy všichni slyšíme Geralda mluvit z vysílačky v kombajnu.
To mám radši než Vánoce. Mám to radši než cokoli.
Sklizeň pokračovala další den.
Ale to napětí mě ubíjelo.
Musel jsem se odtrhnout, sebrat Charlieho
a jít do mlýna se vzorkem toho, co jsme sklízeli,
abych zjistil, jestli je to dost dobré na těstoviny.
Takže máme pytel námelu.
Tvrdou pšenici s trochou námelu, jo.
- To zabije každého. - Až budeme u mlýna, zmlkneme.
- Ale jde o Hagberga, že? - Klesající Hagbergovo číslo, jo.
To je vše, co nás zajímá, Hagberg.
A co to má být?
Musí to být přes 250.
A potřebovali jsme, aby toho tvrdá pšenice dosáhla,
protože Charlie dostal výsledky všech ostatních plodin
a zprávy nebyly dobré.
Co se týče výnosu, je pod úroveň.
Takže nemáme tolik, kolik jsme chtěli.
Ale zatím je to vlastně ječmen a mlýnská pšenice.
- Co byly kvalitní. - Kvalitní.
Celé dvě unce.
Máme 56 gramů vysoce kvalitní pšenice
a 28 gramů vysoce kvalitního ječmene.
Jo, máš pravdu.
Představ si, že bys byl kardiochirurg
a každá operace závisela na počasí.
- Jo. - Kvůli výsledku nebo tak.
Kvůli čemukoli.
- Nevadilo by ti... - Neudělali jsme nic špatně.
- Nic. - Jo.
COTSWOLDSKÉ MOUKY
BIO MOUKY, FRANCOUZSKÉ MOUKY
Tady je Bertie.
Zdravím.
- Dobrý den. - Těší mě.
- Jak se vede? - Dobře.
- Pšenice na těstoviny. - Ano.
- Je v tom vůbec nějaký Hagberg? - Kdy jste ho sklidili?
Zítra.
Ještě to není hotové?
- Ne. - Ne, právě to nakládají.
Dobře. Dobře.
Všechno ostatní se pokazilo, takže hádám, že i tohle.
- To je negativní. - Dobře, budu myslet pozitivně.
- Jo? - Jak dlouho to potrvá?
- Myslím, že tak pět minut. - Dobře.
Dobře, otestujeme je.
- Držíme palce, ano? - Díky. Uvidíme se za chvíli.
Tohle nebyl zábavný konec farmářského roku,
jestli mám být upřímný.
Tohle náš konečný výsledek docela rozkolísalo.
No, na tomhle testu závisí 25 000 liber.
- Jo. - Nezapomínejme,
že když to projde, je to 25 000 liber.
Správně.
Nedostanu je. Dostaneš je ty a hned je utratíš.
- Ale když to neprojde... - Pak...
musím vydat 25 000 liber z mých vlastních peněz.
Ano.
Vím, že všichni říkají: „Jsou naše.“ Ale to nejsou.
- Jsou moje. - Jsou tvoje.
- Já vím. - Jsou tvoje.
Protože farma Diddly Squat bude muset...
- Zaplatit. - ...financovat schodek
na příští rok farmaření.
Těch pět minut se proměnilo v deset.
Ale nakonec se Bertie vrátil.
Dobře.
Takže,
trvalo mi to, protože jsme museli dvakrát
otestovat Hagberga.
A dvakrát to neprošlo.
- Je tak nízko... - Jaké je to číslo?
Číslo se ani neukázalo, protože to neprošlo testem.
Což je docela vzácné.
Jak to vypadá, nebude se to dát namlít,
což je trochu katastrofa. Ale uděláme... Jo.
Do prdele.
Moc mě to mrzí, taky to potřebujeme.
Zatraceně.
- Jsem opravdu zklamaný. - Jo.
- Mrzí mě to. - Je to na nic, co?
- Děkuju. - To je dobrý. Jo.
Jo, blíží se J-Hound.
Mám mu to říct já, nebo ty?
Tak jo, příteli. Co je?
Byli jsme na testu Hagbergova indexu pšenice.
- Jak dopadl? - Ani to nenačetl.
- Cože? - Ani to nenačetl.
Vůbec? Byla to nula?
- Ani to nezaregistroval. - Zatraceně.
Zatraceně.
To je ztráta 25 táců.
Když nevyjde jedna, tak vyjde druhá.
Já vím, teď jen sbírá sračky, hele.
- Aspoň sklízíme. - Aspoň svítí slunce.
Do prdele.
Bohužel jsme nebyli jediní,
kdo byl takhle kopnut do zubů.
Skoro každý farmář v zemi krvácel,
protože rok 2024 byl absolutně monstrózní.
„Pekelný rok“, farmáři čelí druhé nejhorší sklizni v historii
Po rekordních deštích jsou mnozí na pokraji krachu.
Nic takového jsem nezažil. Je to biblické.
Zimní obilí zežloutne a utopí se na poli.
Pokud déšť neustane v příštích týdnech,
budeme mít 2 000 akrů holých polí.
Letošní rok byl jeden z nejhorších.
Tento srpen byl nejvlhčí od roku 1836.
ZAPLAVENÁ POLE, KATASTROFA NIČÍ FARMÁŘE
Podle nové zprávy přijde jedna z nejhorších sklizní vůbec.
Lidé prodávají kombajny, protože nemají co sklízet.
Jak se vždy snažím zdůrazňovat, nespoléhám na svou farmu kvůli příjmu.
Ale i tak je dost zničující pracovat tak tvrdě...
a jenom kvůli počasí udělat ztrátu.
Nicméně, pak jsem si vzpomněl na něco, co řekl Simon
během jednoho z našich žalostných dnů.
Jako farmář se musíš naučit, Jeremy,
že pokud si chceš zachovat špetku příčetnosti,
neklaď si otázky, na které nechceš znát odpověď.
Soustřeď se na příští rok.
Tato mantra stoického optimismu je to, co udržuje farmáře v chodu,
bojuje s překážkami, reaguje na rány,
dělá to, co dělá, aby vyrobil jídlo.
Hovězí, jehněčí, husy, krocani.
- Prasata. - Prasata.
Brambory, měkké ovoce, jahody, maliny...
A je to mantra, kterou si musím osvojit.
Pokračujete, protože věříte, že příští rok už nemůže být horší.
Prozatím si však rodina Diddly Squat
zasloužila právo na oběd na konci sezóny.
FARMÁŘŮV PES
A letos jsme k tomu měli vlastní hospodu.
- Čekáte, kluci? - Jo.
- Co si dáte?
Bohužel jsme se tam nemohli uvolnit,
protože i když to teď fungovalo docela dobře,
vždycky tu bylo co dělat.
Bože, to neznělo moc dobře.
Co opravit.
Jo, já vím, vím. Ale ani tam ten odvod tepla nefunguje.
Čeho se obávat.
- Úžlabina, kde se stýkají střechy? - Jo.
Kolik to bude stát?
Nejmíň tři tácy.
- Znáš toho, co včera spadl? - Jo?
- Řekni, že mě nezažaluje. - Ne.
Včera v 8:30 byl po operaci.
Dali mu kotník zase dohromady.
U TŘÍ PODKOV
Tak jsme šli do hospody někoho jiného.
V kuchyni je nejspíš chaos.
Mně je to jedno.
Nejspíš jim dochází voda. Mně to nevadí.
Díky.
- Kdy sis to uvědomil? - Bože.
Nebylo to nejhladší otevření. Na tom se všichni shodneme.
Geniálně jsi zařídila, aby fungoval stan,
ale hospoda je ošemetná.
- Ale teď už ji máme. - Jasně.
- Dobrá práce, zvládli jsme to. - Jo.
Na Farmářova psa.
- Na Farmářova psa. - Na Farmářova psa.
- A na farmáře. - Farmáře, co ho podporují.
Na její dlouhou plavbu.
Začnu jíst, umírám hlady.
Kriste, to není britské, že ne? Krevety. Je to z Indie.
- Jen jednou, prosím. - Jednou budeme jíst cizí jídlo.
Ty rybičky možná jsou.
- Jedí se i vnitřnosti? - Jo, sněz všechno.
I vnitřnosti?
Co se děje?
- Je to jako návnada. - Ale jsou...
Ty rybičky jsou návnada?
- Vidíte, co jsem vyhrál v neděli večer? - Co?
Vidíte, co jsem vyhrál v neděli večer?
- Co se tam píše? „Zednická...“ - To ne!
- Výborně! - První cena.
- Vyhrál jsi zednickou soutěž? - Jo.
Na UEFA zapomeň. Zapomeň na Šest národů.
Geralde Coopere.
Mockrát děkuji.
Pak jsme přešli k střízlivějšímu tématu,
protože Alan celou dobu pracoval na hospodě
a přitom čekal na velkou operaci srdce.
- Příští úterý. - Příští úterý?
Jo, příští úterý v nemocnici.
Čtyřnásobný bypass se blíží.
Musí otestovat
- i pravděpodobnost mrtvice. - Jo.
- Víš, minulý rok... - Jo?
- Byl to on, že? - Jo.
Protože ses zlepšil.
Jo, to je fakt.
- Takže letošní rok zakončíme... - Já vím.
...a držíme palce na tvoji operaci...
Jo, no, dnes je to docela rutina, že?
- To je. Ale musíš být vyděšený k smrti. - Vyděšený k smrti.
Nechci na to ani myslet. Proto pořád chodím do práce.
Mám být v klidu a zůstat doma.
Ale to se tím budeš trápit.
Myslet jen na to.
- Poslyš, Alane... - Jo, já vím.
- Budeme v pořádku, že? - Hodně štěstí Alanovi.
- Zabiju tě, jestli se neuzdravíš. - Zvládneme to.
Bez tebe bychom neotevřeli.
Ne, dobře.
A pojmenujeme po tobě jedno křídlo.
Neříkám, že když se to zvrtne,
- tak ho pojmenujeme. - Ne.
Pojmenujeme po tobě křídlo každopádně. Alanovo křídlo.
Co říkáš, Geralde?
- Už máme Geraldův les. - Jasně.
Ale budeme mít křídlo Alana Townsenda.
- Jasně. - Jo, to je skvělý.
Máme nožní pumpu. Přivedu ho k sobě, neboj!
Nožní pumpu?
Nožní pumpa!
Dejte mu tu pumpu. Dám mu trochu vzduchu!
To bude hezké. Díky, Geralde.
- To bude moc hezké. - Když se vyfoukne,
- zase ho napumpuju, nebojte! - Přestaň.
Co to s ním je?
SLEDOVALI JSTE...
ALANA
GERALDA
CHARLIEHO
RICHARDA ŠUNKU „ROZEHŘÍVAČE“
LISU
KALEBA
A JEREMYHO
V
CLARKSONOVĚ FARMĚ
Překlad titulků: Kristyna
Kreativní dohled Ludmila Vodičková