KAPITEL 32 PUBEJERSKAB
NU ÅBEN
FRIDAG FREDAG
KL. 10.00 2 TIMER TIL ÅBNING
- Godmorgen. - Godmorgen. Hvordan går det?
Det ligner en pub.
- Det er en pub! - Det er en pub!
Spændende, ikke?
- Jeg har skrevet din menu. Vil du se? - Ja.
Hvad har vi?
"Kyllingeleverpaté eller skinke, piccalilli eller hvidløgssvampe."
"Dagens pølser, mos, Hawkstone-sovs, løg."
"Lancashiregryde, æblecrumble, cheesecake."
Fantastisk.
Godmorgen.
Her dufter godt.
- Godmorgen, Jeremy. - Nick, alt vel?
Efter vores sprint til målstregen
var stemningen på åbningsmorgenen betryggende rolig og munter.
- Godmorgen. - Godmorgen. Er vi spændte?
- Ja, klart. - Ja.
- Er det kartoffelmosen? - Ja.
Jeg elsker det.
Flot klaret. Det er fantastisk.
Godmorgen, alle.
- Frisk brød kom i morges. - Der er det.
Spændende. Æggene er kommet.
Ja, det hele falder på plads.
Jeg kunne være gået i panik
og sagt: "Gør det og gør det,"
men jeg har lært, at alle ved, hvad der skal gøres,
og alle gør det fremragende.
Ja.
Efter min "kong Charles"-agtige gåtur...
1 TIME 15 MIN. TIL ÅBNING
...gik Kaleb og jeg i gang med en opgave, jeg havde glædet mig meget til.
Hvor fører det hen?
Jeg gad ikke i går. Det er for indviklet.
At døbe pubben med dens nye navn.
Jeg skal lavere end skiltet først
for at stikke den mellem træet.
Så det ikke passer i rammen.
Det passer ind i rammen, men ikke...
- I bunden. - Ja.
BONDENS HUND
Ikke ideelt, vel?
Men Rom blev ikke bygget på en dag.
- Op med den anden side. - Ja.
Vi havde et lille problem med det her, som Lisa så forleden, er det.
Hun siger, det er suggestivt.
Kun Lisa ville se det, men det gjorde hun.
Jeps.
Opgaven er klaret.
Nej, opgaven er halvt færdig. Men det går an.
Det ser godt ud. Skiltet ser godt ud.
For vi forsøgte os med "Bondens" alt.
Ja.
Men der er intet mere loyalt end en bondes hund.
Din hund er det mest loyale,
- du vil opleve. - Ja.
- Men dine... - Vores er sgu ikke loyale.
"Spis på en lokal restaurant. Rød bøf. Spis den langsomt. Nyd det."
Og så hængte vi flere andre ting op.
- Jeg er her. Er du? - Nej. Sådan.
FOLK, DER ER BANDLYST
Og da vi afsluttede det,
kom Charlie og nævnte noget alarmerende.
- Hvad? - Hvad med priserne?
Hvad tager vi for det?
- Har vi ikke kigget på det? - Ingen.
For fanden da.
- Vi åbner om 42 minutter. - Vi åbner om 40.
Mens Charlie skyndte sig for at løse det,
blev mit stressniveau igen større,
fordi jeg begyndte at bemærke en række andre problemer.
Rachel, hvor skal køddisken stå?
Det er problemet.
Det er problemet med, at et værelse skal være privat
- og til kødbuffet. - Ja, den kan ikke stå der.
- Problemet er, at den er tung, så... - Men den har hjul.
De her barstole virker ikke.
- De kan ikke dreje. - Nej.
De er grimme, og de blokerer baren helt.
Man kan ikke sidde på dem, medmindre man ser fremad.
Jeg har gulerødder på vej til dagens grønt.
- Jeg skal bruge nogle bønner. - Ja.
Hvad er alt det lort?
- Det er en Dojo. - Ja.
- Til teltet? - Ja.
Hvad laver de så her?
Du godeste. Hvad er det?
Nej, vi skal sgu ikke have skraldespande der.
Hvad fejler folk?
Sluk for musikken!
Ingen musik herinde.
Kom til Cotswolds, så sætter vi en plastikspand foran udsigten.
20 MINUTTER TIL ÅBNING
Priser. Vi ved, hvad vi tager for det.
- Men jeg har... - Inkluderer det profit?
Der er en margin ud over maden. Så du ved...
- Jeg forstår ikke penge. - Det...
Virkelig?
Jeg vil bare bruge dem. Jeg har ikke gjort andet i en måned.
Rache, jeg har priserne.
Åh gud.
- Charlie har lige givet mig den. - Okay.
Jeg Indhenter ikke noget. Kvart i 12.
For helvede.
INDGANG
Sådan.
I mellemtiden, i Lisas verden...
Jeg klarer de sidste detaljer, alt det søde.
Bare lidt syning, lidt ternet stof.
Jeg må hænge flere malerier op.
Men ellers... Flere viskestykker derop.
Småting. Men alt i kontrol.
Har vi kun én barstol her?
Det bliver flyttet og ikke af personalet.
Vi har et sæt borde... Hvad er det for noget lort?
Næsten gin-mærker. Kevin gik rundt med dem.
- Vi har ti minutter. - Ja.
Jeg har brug for en hær af folk.
Hvor er al personalet?
De holder en hurtig briefing.
Vi skal åbne, det ved vi, så de skal vide, hvad de laver.
Hvor skal støvsugeren hen?
Jeg losser ham snart i kuglerne.
Lort.
Jeg kan ikke. Nej, jeg har ikke tid.
Det kan en anden gøre.
KL. 11.57
KL. 11.58
Fortsæt med dem. De skal være klar.
KL. 11.59
KL. 12.00
Her er baren, tag en drink.
Hej, hvordan går det?
Godt at se jer. To? Inde eller ude?
Hej med jer. Hvordan går det?
Fuck af, nej.
Hvad så?
Gassen er lige gået af.
Ja, ventilationen er død.
Det kan ikke blive her,
som jeg har sagt hele tiden.
Strømmen gik. Ventilation og gas.
- Hvad? - Ventilatorerne er døde,
og gassen er lukket.
- Hørte du det? - Ja.
- Tak. - Det er okay.
Det er ikke et strømsvigt.
Gassystemet er låst inde i udtrækkeren.
Så når udtrækket går...
- Så går gassen. - Den har autostop.
Chris, vi har mistet strømmen her.
Er I alle sammen?
Okay, værsgo.
Det lyder godt. Hvad er der sket, Chris?
- Ventilatoren er væk. - Nu er den.
- Væk igen? - Ja.
Du godeste.
Kom med mig. Jeg finder plads herovre.
- Hvor mange? - To og en baby.
To og en baby? Okay, fantastisk.
Skakten kommer fra toppen. Så...
Kan du finde kontakten på højre side?
- Ja. - Isolerer den det?
Så må det være en fejl.
Hej, hvem er den næste?
Kan du hjælpe?
Jeg ved intet om det...
Det er... en specialist.
Ved I, at der ikke er mad endnu?
Der er et lille problem i køkkenet!
IAN, SPECIALELEKTRIKEREN
Kan du ikke se det? Det er isolatoren.
Ja. Tænd en af ventilatorerne.
Okay.
Gå til nøglen nedenunder, sluk for den, og tænd den igen.
- Okay. - Så burde I have gas.
Ja, vi burde have gas. Nej, den afbrød igen.
Okay. Desværre har jeg ingen chance for at nå dertil.
Okay. Skål. Farvel.
Han ved, hvad han taler om.
Han er i Hull.
Jøsses.
Jeg fik at vide, at Annie havde brug for mig i teltet.
Kølerne er gået,
- og jeg kan ikke servere halvdelen. - Hvad?
Vi kan ikke servere halvdelen af Hawkstone. Kølerne er nede.
Så jeg halter på én køler.
- Hvor er Mark? - Hej, Jeremy.
- Tillykke. - Hej. Ja,
- vi har lidt opstartsproblemer. - Hej.
- Ja. - Vi har problemer med kølerne.
- Ja. Det siger alle. - Ja.
Det vigtigste er at løse det.
Jeg har talt med Brunswick. De er på vej.
Hvorfra? Hvornår kommer de?
Om to timer.
For satan. Hvad har vi lige nu?
En cider, en lager. Jeg må droppe halvdelen.
For hver øl, jeg skænker, mister jeg en øl til spild.
KLOKKEN 12.55
Frokostservicen er en fiasko.
Jeg siger det til Sue og Rachel, og det er realistisk.
Ingen mad nu før kl. 17.30.
Ingen mad nu?
Ingen mad fra nu til 17.30.
Ingen frokost, vel?
- Nej. - Sket ingen frokost.
Vi sender dem hen i teltet. De er glade.
De har fået at vide, at der måske er mad,
men der er masser i haven, nyd dagen og stedet.
Nej, det vælter ned.
Det styrtregner. Ingen kan sidde i haven.
Kølerne virker heller ikke her.
Hvad sker der?
Det fungerer ikke her eller der.
- Hej, venner. - Hej.
Chipsene er rigtig gode.
Jeg er i gang.
13.45
Da jeg gemte mig på mit kontor og tænkte på Tripadvisor-anmeldelserne,
formåede Charlie og elektrikeren Chris
at finde ud af, hvorfor vifterne afbrød.
Venstre hånd.
- Ja. - Deroppe.
- Ja? - Ja.
Okay, værsgo.
Ja.
- Hvad sker der? Er det lavet? - Ja.
Urnen og den industrielle brødrister
var på ventilatorkredsløbet, og det overbelastede det.
- Du griner. - Fint.
209. Tre pølser, en skinke, en tærte.
Hurtigt, ja, godt klaret.
Okay, tærte, pølse, ingen forret.
Hvidløgssvampe på brød. Helt perfekt.
Servering, tak. Mange tak.
Klokken to kom den første frokost endelig ud af døren.
Tag en øl, tag noget lækker mad.
Og vær opmærksom på det.
Alt, hvad I kan spise her,
er dyrket eller opdrættet af britiske bønder.
Så det er gode nyheder.
- Derinde, ikke i bunden. - Okay, det...
Bryggeren Mark fik også ølkøleren ordnet.
Drenge, hvad vil I have?
Lager?
Og udenfor introducerede Gerald Kaleb
til et gammelt Oxfordshire-havespil, der hed Aunt Sally.
Hvis du rammer...
Sæt dig der. Jeg skyder parykken af.
Vi sætter dem ovenpå.
Ja!
Den var god.
KL. 19.00
Om aftenen, som alle andre,
var jeg udmattet efter dagens op- og nedture.
Jeg ville desperat have noget søvn. Men det var umuligt,
fordi der skulle nattehøstes igen.
Vi stopper.
Okay, venner.
Mange tak.
BANK HOLIDAY-LØRDAG
Efter et par timers søvn vendte jeg tilbage til pubben,
der strålede i et typisk helligdagsvejr.
Hold da kæft.
Men vi håbede i det mindste på en bedre dag i køkkenet,
for i stedet for den normale menu...
...ville vi afsløre min nye weekend-kødbuffet.
Yorkshire-pudding.
Yorkierne er i gang. Oksekødet er klar.
Folk vil elske det.
Efter at have været i køkkenet gik jeg op på mit kontor for at tale med Charlie.
Godmorgen.
Hej, Charlie. Alt vel?
Det er ret fugtigt, ikke?
Ja. Jeg ser på tallene for i går.
- Gud. - Undskyld.
Det er en ret kompliceret adgang til mit kontor.
Ja. Vi har mistet to servitricer.
Vi har mistet en opvasker.
Efter én dag.
Én dag?
Og lysene blinker stadig. Og det blinkede af.
- Skuffende... - Det er tilbage.
...da vi har en generator.
Den virker ikke.
- Jo. - Der er beviser på,
at det ikke virker, for lyset er slukket igen.
Og tændt igen.
- Vi mangler stadig strøm. - Ja.
Og de åbenlyse lækager.
Hvad? Jeg ved intet om lækager.
- Åh, du godeste. - Godt nyt.
- Det er ikke godt. - Det er ikke på vægmaleriet.
Nej, det er da godt. Jøsses.
- Ja. - Det er stort.
Der på taget... Kommer Alan?
Alan er på vej.
På den lyse side stoppede regnen til sidst.
Erstatningsopvaskeren gik i sving.
Der er ingen nem måde at gøre det på, vel?
Okay. Så på med sovsen. Gulerødder.
Så spiller det.
Undskyld.
Og ved middagstid åbnede vi lige på slaget.
Her er baren. Tag en drink.
Der er kødbuffet i dag.
Det koster £20.
Mine damer og herrer, kødbuffeten er nu åben og klar.
Osteblomkål der. Yorkshire-pudding, kartofler,
grøntsager og saucer for enden.
Da strømmen var i gang, og buffeten var populær...
Nu kommer det.
...drog jeg et lettelsens suk for første gang i to dage.
Sådan.
Men jeg havde glemt én vigtig ting.
Portionskontrol.
- Der er ikke mere kål, vel? - Nej.
Nej, det hele er væk.
Vi håbede at servere mad til kl. 18.
Men klokken 16 var køkkenet i knibe.
Vi tager 25-30 personer mere, og derefter er der ikke mere mad.
Helt ærligt så kan vi ikke servere for jer.
Det hele er væk.
Heldigvis kunne vi stadig fungere som pub.
Men en time senere...
Nej, ingenting.
- Er der intet vand? - Nej.
Der er intet vand i bygningen.
Går du gennem træerne, er der skurtoiletter.
Jeg håbede, problemet var trivielt,
men blikkenslageren indså hurtigt,
at det skyldtes landsbyen nede ad bakken.
Så vidt jeg ved, kommer vandrøret fra Asthall.
- Ja. - Eller fra Worsham?
Hvis det er det, der sker der,
tænder alle i landsbyen for vand,
brusebade, fylder gryder og pander, kedler,
og det kan ikke presse det op ad bakken.
Så... det bliver ikke bedre, vel?
Måske ikke i øjeblikket.
Men hvordan ville du løse det permanent?
Så jeg tror ikke, der er andre vandforsyninger.
- Pis. Okay, tak. - Ja.
- Undskyld, alle sammen. - Ja.
Tusind gange undskyld for dagens katastrofer.
Vi løser det.
Jeg løser det.
Jeg ved ikke hvordan, men jeg løser det.
Undskyld.
Det er okay.
Så sagde Sue og Rachel, at de ville tale med mig i baren ovenpå.
PRIVAT LANDMANDSKLUBHUS
Og de holdt ikke igen.
Vi er pubber, og vi kan drive pubber. Vi har altid prøvet.
Denne bygning er ikke egnet til formålet.
Der er for mange problemer til at drive en succesfuld virksomhed herfra,
svigtende vand, ingen toiletter, ingen gas, hul i taget, personalepresset.
Alle er udmattede.
Selv når der er pause, er der intet lokale.
De tisser på et skurtoilet.
Det er ikke pæne forhold.
De elsker dig og at arbejde her,
og de er spændte over den britiske mad og...
...alt det, pubben er, og de vil støtte det,
- men de arbejder 14 timer om dagen. - Det går hurtigt over.
Jeg har intet problem med personalet, ikke et eneste problem.
De er fremragende. De smiler og er søde.
Køkkenet er ved at eksplodere. Kokkene har fået nok.
Det kan være værd at komme ind i køkkenet.
Jeg var der lige.
- Gå tilbage. - Jeg sagde: "Flot. Tak."
- Gå tilbage. - Hvad?
Gå tilbage.
Skal jeg finde en ny bestyrer eller gå tilbage i køkkenet?
- Det første. - Eller lækagen?
- Fint nok. - Eller parkeringsproblemer?
Eller skal jeg ordne naboerne? Tage mig af distriktsrådet?
Jeg har masser at lave, og jeg fortsætter.
- Tak. - Intet problem. Vi må videre.
Nå.
Uden vand til de indendørs toiletter eller til at vaske glas
kunne vi ikke fortsætte.
BEKLAGER, UDE AF DRIFT
Så klokken 18 måtte vi annoncere det.
Mine damer og herrer, pubben er lukket. Mange tak.
- Undskyld skuffelsen. - Okay.
Farvel. Tak, fordi I kom.
Mens pubben var ved at tømmes,
ringede Nick desperat rundt for at finde mere britisk kød til i morgen.
...give os 40 kilo oksekød og 30 kilo svinekød.
Lad os sige 40 af hver.
- Virker det? - Fyrre af hver?
Er det muligt?
Og efter hans professionelle mening havde dagens buffetkatastrofe
afsløret store fejl i min samarbejdsplan.
Vi begynder at se på dette tidspunkt, hvor Jeremys plan,
omend meget velmenende,
hans mangel på viden om pubber,
vi kan se, hvor forsyningskæden for mad begynder at knække
og knække ret alvorligt.
Hvad Jeremy ikke forstår,
er, at der er en grund til, at der findes grossister.
De udfylder hullerne i forsyningskæden
mellem dyrkeren og slutbrugeren.
Hvis vi handler med en producent,
er der en forsinkelse på, hvornår de kan grave råvarerne op.
De kan måske ikke høste den uge.
Deres bønner kan tage to uger.
Så går en grossist bare til en anden.
Jeg var fast besluttet på at bevise, at Nick tog fejl, men det ville tage tid.
Her og nu måtte jeg høste vand natten over,
hvor landsbyen ikke havde brug for det,
så vi kunne åbne på det, vi håbede, ville blive en meget travl helligdag.
BANK HOLIDAY-SØNDAG
KL. 10.12
Javel. Situationsrapport.
Vi hænger kun lige i.
Vi har regnet ud, at hvis vi lukker toiletterne og bruger plastikglas i baren
i stedet for rigtige glas, der skal vaskes,
har vi nok vand til at servere mad i seks timer, fra 12.00 til 18.00.
Så det kan vi gøre.
Det næste problem er, at Sue og Rachel, som har organiseret pubben,
nu er gået.
Det er søndag morgen.
Og jeg har fået en ny vært,
der underviser afgangsklassen på den lokale landsbyskole.
Så det er godt.
- Godt nyt. - Ja?
- Det er svinemørbrad. - Fantastisk.
Nick havde også formået at finde mere kød.
Men i stedet for at åbne buffeten kl. 12 som annonceret
sagde han nu, at han ikke ville være klar før kl. 15.
KL. 11.06
Hun er flot.
- Godmorgen, Jeremy. Går det? - Tja.
Ikke længere.
- Jo. - Ikke længere.
- Men lad os gøre det. - Ja.
Hvis Squeezy bliver her, og du arbejder med Katherine.
Klokken tre?
Kan du hjælpe mig med at forstå hvorfor?
Folk har kørt hundredvis af kilometer.
Jeg kører dig fra start til slut. Klokken 19 i går
- slap vandet op i køkkenet. - Det ved jeg godt, og det er løst.
Og vi har lukket toiletterne.
Vi bruger plastikglas i baren,
så vi ikke skal vaske op.
Denne mad er ikke tilberedt på dagen.
- Grøntsagerne er blancheret... - Ja.
- ...aften før. - Ja.
- De blancheres med dampere. - Ja.
Og osteblomkålen skal forristes.
Der laves Yorkshire-pudding. De skal laves før.
- Men de er lavet? - Vi har noget mad.
Vi har ikke nok mad til 450 gæster.
Så kun tre timers service i dag?
- Nej. - Kl. 15.00 til 18.00?
Det er ikke alt, jeg kan klare.
Det er alt, hvad køkkenet kan klare.
Okay.
- Det er sådan, det fungerer. - Okay.
Heldigvis fandt Nick hurtigt ud af, at vi kunne åbne kl. 13,
hvis vi droppede de tidskrævende puddings.
Hvor? Vi skal tilberede grønt.
Courgetterne skal laves.
Vi skal varme kartoflerne.
Ja.
KL. 12.59
KL. 13.00
Så. Vi har åbent.
Og det er Clare.
Hun underviser afgangsklassen på den lokale skole.
Hun hjælper os i dag med kontrollen.
Og hvis I ikke arter jer, får I med linealen, så...
- Eftersidning til alle. - Ja.
Med portionskontrol på plads...
Vi har okseribben, svin.
Du kan få en eller to okse, to svin.
...og med fru Brown, der kontrollerede folkemængden...
Hvor er de to, der gerne sad sammen?
- Et øjeblik, så er jeg her. - Godt at se dig, fru Brown.
Hvor er min familie på fem?
...lykkedes det os at opnå vores første problemfri service.
Værsgo.
Men vi kunne ikke ignorere,
at åbningsweekenden havde været en katastrofe...
VIRKER IKKE BRUG TOILETTER PÅ P-PLADSEN
...som Hans Munterhed mindede mig om.
Træder vi et skridt tilbage,
kan der have været nogle ting, du ved...
Lad os komme igennem de næste dage
og så mødes på tirsdag.
Men... Men du ved...
Det nytter ikke at se i bakspejlet, men dybest set
kunne folk sige...
...at det var en uge eller to for tidligt.
Undskyld, jeg ville sige, jeg multitasker,
- men jeg hører bare ikke efter. - Nej.
Jeg troede ikke, jeg ville sige:
"Du lytter ikke, vel?" Fordi...
- Svaret var klart. - Ja.
Men jeg har altid sagt, at når vi åbner,
begynder det at bevæge sig,
og så dukker der nogle ting op.
Men jeg havde ikke troet, at der ville dukke så meget op.
- Alt faldt fra hinanden. - Ja, som...
Første dag og i går, katastrofer.
Det vil jeg ikke genopleve.
Fuck.
Pubben, der holdt sig oppe med nød og næppe,
var ikke mit eneste problem.
For der udviklede sig også et alvorligt problem på gården.
I slutningen af august
burde vi have høstet durumpastahveden,
vores mest værdifulde afgrøde.
Men på grund af det uberegnelige vejr lå den stadig i jorden
og mistede kvalitet.
Det er heroppe, Mark. Se, der mangler en flise.
DEN 30.
Så vi fortsatte med at tage os af pubben...
Det ville være fantastisk.
...mens vi ventede på en tør dag til at høste.
DEN 5.
27,4. Høj.
DEN 8.
Men to hele uger senere...
DEN 16.
...da den dag stadig ikke var kommet,
bad jeg Charlie om at komme til krisemøde.
Jeg har sagt det igen og igen,
at man har tre egenskaber ved hveden,
som er afgørende for at få den malet, og især til pasta.
Der er proteinniveauet, og der er vægten.
Men det afgørende er Hagberg.
Og hvis det tal, Hagberg-tallet,
hvis vi lader det stå for længe, og det falder,
- opbruger det ressourcerne. - Så ingen pasta?
Ingen pasta.
- 32 hektar af det. - Ja.
Og vores mest værdifulde høst.
Og det har været den mest værdifulde afgrøde i årevis.
- Så det ser dystert ud. - Ja.
- Ved du, hvor optimistisk jeg er generelt? - Nej, det ved jeg ikke.
Ja. Jeg er ikke overbevist.
- Hvis vi kan få den høstet... - Ja.
Få den over til møllen.
- Ja. Få den analyseret. - Så ved vi det.
- Men vi må få den op nu. - Korrekt.
Kaleb er tilbage med sit fugt-O-meter.
Okay, makker?
- Hvordan går det? - Goddag.
- Sid ned. - Jeg tager stolen.
- Hvad nyt? - Det er lort, ikke?
Jeg har lige testet durumhveden. 27,2.
27,2?
Det er ligesom at bide i gelé.
27,2, det er højt.
- Det er en flod... - Bare hold den under vandhanen.
Fyld den op og se, at vandet er vådt.
Kan du tro det?
Kan nogen huske, hvornår der sidst blev høstet så sent?
- Det er min seneste. - Ja, men du er kun fire.
Jeg hørte, at det er 70 år siden.
Så det er sent for alles målestok.
Hvad skal vi gøre?
Skal vi kombinere det tidligt for at prøve
- at stoppe Hagberg-tabet? - Få det Hagberg-tal.
Ja, og vi betaler tørregebyrerne.
Men hvorfor betaler vi tørregebyrer, hvis det viser sig at være dyrefoder?
Fordi du ikke ved, hvor du er på...
- Hvor du står nu. - Ja.
Til sidst besluttede vi at høste, så snart vi kunne.
Men hvis vi ikke ville ødelægge mejetærskeren,
skulle vi stadig vente på, at hveden gik fra våd til blot fugtig.
Sådan.
Jeg ville fordrive tiden med at sove i min seng.
Men der var andre gårdopgaver, der skulle udføres,
såsom at sende det næste parti grise på slagteriet.
Kom så, piger, ind i vognen.
Tak, fordi I er svin på Diddly Squat.
Kom så.
Så var det tid til at tage en beslutning, jeg havde gruet for,
Richard Hams skæbne.
Hvad skal vi gøre med dig?
Problemet er, at hvis han kører med lastbilen,
bliver han dræbt,
og vi får kun en pølse og en kotelet på størrelse med en valnød.
Hvis han bliver her, må vi fodre ham uden grund.
Og det er ikke landbrug.
Men så fik jeg en idé.
Vent et øjeblik.
De næste søer bruger vi kunstig befrugtning til
at gøre dem gravide.
Men det kan vi ikke, før de kommer i brunst.
Og de kommer ikke i brunst, medmindre der er en mandegris i nærheden.
Så hvorfor beholder vi ham ikke som gårdens mandegris
for at få damerne i humøret?
Han kunne være fluffer.
Richard Ham, fluffergrisen.
Morer du dig?
- Hvad? - Arbejder hårdt?
Nej, jeg har lige taget en god beslutning.
- Ja? - Lisa, du vil synes om det.
Vi beholder ham,
og han bliver fluffer.
- Okay. - Hvad bliver den her gård til?
Jeg ved det ikke.
Ja, gode gamle Richard Ham.
Du er Hugh Hefner.
Endelig var det D-dag.
Durumhvede-dag.
Nu kommer det...
Klar til at læsse af.
Rolig.
Ja, gør det.
Jeg tager tilbage til gården.
På trods af vores angst for, om pastahveden ville nå karakteren,
muntredes vi op, da Diddly Squats reserve-mejetærskerchauffør
dukkede op til sin traditionelle vagt.
Sluk, så kommer jeg og ser.
Der er visse årlige begivenheder, som vi alle ser frem til.
Der er jul, og der er påske,
og så er der høsten,
hvor vi alle kan høre Gerald tale i radioen fra en mejetærsker.
Det er bedre end jul. Det er næsten bedre end alt.
Høsten fortsatte dagen efter.
Men spændingen tog livet af mig.
Så jeg måtte stoppe, samle Charlie op
og tage til møllen med en prøve af, hvad vi høstede,
for at se, om det var godt nok til pasta.
Vi har en pose meldrøje.
Durum med meldrøje i, ja.
- Alle, der spiser det, dør. - Vi tier stille, når vi når møllen.
- Men det er Hagberg, ikke? - Hagberg-tallet, ja.
Vi er kun interesseret i Hagberg-tallet.
Og hvad skal det være?
Det skal være over 250.
Og vi havde mere end nogensinde brug for, at hveden var god,
fordi Charlie havde fået resultatet fra de andre afgrøder,
og nyhederne var ikke gode.
Udbyttemæssigt undervældende.
Så vi har ikke så meget, som vi ville have.
Men det er faktisk byg og malehvede indtil videre.
- Er af kvalitet. - Af kvalitet.
Alle 60 gram.
Vi har 60 gram hvede af høj kvalitet,
og vi har 30 gram byg af høj kvalitet.
Ja, du har ret.
Forestil dig, hvis du var hjertekirurg,
og alle dine operationer var afhængige af vejret.
- Ja. - For udfaldet.
Hvad som helst.
- Vil du... - Vi har intet gjort forkert.
- Ingenting. - Ja.
COTSWOLD MEL
COTSWOLD ØKOLOGISK MEL FRANSK MEL
Der er Bertie.
Hej, Jeremy.
- Hej. - Godt at se dig.
- Alt vel? - Rigtig godt, ja.
- Pastahvede. - Ja.
- Er der noget Hagberg i? - Hvornår blev I færdige med høsten?
I morgen.
Har I fået det hele ind?
- Nej. - Nej, de får den ind nu.
Okay.
Alt andet går galt, så jeg går ud fra, at det her også gør.
- Det er negativt. - Jeg tænker positive bølger.
- Ja? - Hvor længe tager det?
- Det tager fem minutter. - Okay.
Okay, vi får det testet.
- Vi krydser fingre, okay? - Tak. Vi ses om lidt.
Det har ikke været en sjov slutning på landbrugsåret,
ærligt talt.
Det er et stort sving i årets udgang.
Der er £25.000 på spil på den her prøve.
- Ja. - Lad os ikke glemme,
at hvis det består, £25.000.
Korrekt.
Eller jeg får dem ikke. Du får dem og bruger dem straks.
- Men hvis det dumper... - Så...
Skal jeg give dig £25.000 af mine egne penge.
Ja.
Og det er mine. Alle siger: "Det er vores." Nej.
- Det er mine. - Det er dine.
- Ja, ja. - Det er dine.
For Diddly Squat-gården må...
- Stump op. - ...finansiere underskuddet
til næste års landbrugscyklus.
De fem minutter blev til ti.
Men til sidst kom Bertie tilbage.
Okay.
Så,
det tog så lang tid, fordi vi måtte teste den to gange
for at få Hagberg-tallet.
Og det har fejlet to gange.
- Den er så lav... - Hvilket tal?
Der er slet intet talt, fordi det fejlede.
Hvilket er ret sjældent.
Som det ser ud nu, kan det ikke males,
hvilket er lidt af en katastrofe. Men vi vil... Ja.
For fanden da.
Undskyld, for vi har også brug for det.
Pis.
- Jeg er bare skuffet. - Ja.
- Beklager. - Sikke noget pis, ikke?
- Tak. - Det er okay. Ja.
Jep, J-Hound er på vej.
Skal jeg sige det til ham, eller skal du?
Okay, min ven. Hvad så?
Angående Hagberg-målingen af durumhveden.
- Hvad så? - Det kunne ikke måles.
- Hvad? - Det kunne ikke.
Slet ikke? Var det nul?
- Det registrerede ikke. - For fanden.
Fuck.
Det er et slag på 25.000.
Hvis det ikke er det ene...
Jeg ved det, han høster bare lort nu, se.
- Vi høster da. - Solen skinner da.
Fuck.
Tragisk nok var vi ikke de eneste,
der fik sådan et los i tænderne.
Næsten alle landmænd i landet haltede,
fordi 2024 havde været skrækkeligt.
Bønder står over for historiens andenværste høst
Mange er på kanten til at stoppe, efter nedbør ødelagde afgrøder
Jeg har aldrig set mage. Bibelsk.
Vinterafgrøderne bliver gule og drukner på marken.
Så hvis regnen ikke stopper i de næste to uger,
har vi 800 hektar bare marker.
Årets udbytte har været et af de værste.
"EN AF DE VÆRSTE I ÅRTIER"
Den vådeste september siden 1836.
VÅDE MARKER EN "KATASTROFE" KAN RUINERE BØNDER
En ny rapport viser en af de værste høste, siden man begyndte at nedfælde det.
Men folk sælger deres mejetærsker, fordi de ikke har noget at tærske.
Som jeg altid påpeger, er jeg ikke afhængig af min gård for en indkomst.
Men alligevel er det ret sjæleknusende at arbejde så hårdt...
...og tabe penge blot på grund af vejret.
Men så huskede jeg noget, Simon havde sagt
på en af vores elendige høstdage.
Det, du skal lære om at være landmand,
er, at hvis du vil bevare en smule fornuft,
spørger du ikke om ting, du ikke vil have svaret på.
Bare fokuser på næste års potentiale.
Dette mantra af stoisk optimisme er det, der holder bønderne i gang,
i kamp mod oddsene. De tilpasser sig,
og gør, hvad de gør for at producere mad.
Oksekød, lam, gæs, kalkuner.
- Grise. - Grise.
Kartofler, blød frugt, jordbær, hindbær...
Og det er et mantra, jeg indså, at jeg måtte tage til mig.
Du fortsætter, fordi du tror, at næste år umuligt kan blive værre.
Men lige nu havde Diddly Squat-familien
fortjent sin ret til en sæsonafsluttende frokost.
BONDENS HUND
Og i år havde vi vores egen pub til det.
- Venter I, drenge? - Ja.
- Hvad vil I have?
Desværre kunne vi ikke slappe af der,
for selvom det nu fungerede ret godt,
var der altid noget at lave.
Gud, det lød ikke godt.
Noget at reparere.
Nej, jeg ved det. Men varmepumpen virker heller ikke.
Noget at bekymre sig om.
- Dalen, hvor to tage mødes? - Ja.
Hvad koster det?
Det koster mindst £3000.
- Kender du ham, der faldt i går? - Ja?
- Sig, at han ikke sagsøger. - Nej.
Han blev opereret kl. 20.30 i går.
De har sat hans ankel sammen igen.
DE TRE HESTESKO
Så vi tog på en andens pub i stedet.
Der er nok kaos i køkkenet.
Jeg er ligeglad.
De løber nok tør for vand. Jeg er ligeglad.
Tak.
- Hvornår indså du det? - Åh gud.
Det har ikke været den nemmeste åbning. Det er vi enige om.
Du har været et geni til at få teltet i gang,
men pubben var svær.
- Men den er der nu. - Ja.
- Godt klaret, alle sammen. - Ja.
For Bondens hund.
- For Bondens Hund. - Bondens Hund.
- Og bønderne. - Bønderne, der støtter det.
Må hun svæve længe.
Jeg fanger an. Jeg er sulten.
Det er ikke britisk, vel? Rejer. Det er Indien.
- Bare en dag, tak. - En dag spiser vi udenlandsk.
Måske er fisken.
- Skal man spise indvoldene? - Ja, bare spis alt.
Og maven?
Hvad er der?
- Fiskeagtigt, ikke? - Men det...
Er fisken fiskeagtig?
- Kan I se, hvad jeg vandt søndag aften? - Hvad?
Kan I se, hvad jeg vandt søndag aften?
- Hvad står der? - Nej!
- Flot! - Førstepladsen.
- Har du vundet en murerkonkurrence? - Ja.
Glem UEFA. Glem Six Nations.
Gerald Cooper.
Tak. Mange tak.
Så gik vi videre til et mere alvorligt emne,
fordi i al den tid, Alan havde knoklet på pubben,
havde han ventet på en stor hjerteoperation.
- Det er lægen på tirsdag. - Næste tirsdag?
Ja. Vi er på hospitalet næste tirsdag.
Firedobbelt bypass.
De skal også teste
- for slagtilfælde. - Ja.
- Sidste år... - Ja?
- Det var ham, ikke? - Jo.
For du har fået det bedre.
Ja, han har.
- Så vi slutter i år... - Ja.
...med krydsede fingre for, at...
Ja, det er ret rutineagtigt nu om dage, ikke?
- Jo. Men du må være dødsensbange. - Rædselsslagen.
Jeg vil ikke tænke på det. Derfor arbejder jeg.
De bad mig om at blive hjemme.
Men så er man bare bekymret.
Man tænker ikke på andet.
- Hør, Alan... - Ja, det ved jeg.
- Vi klarer os, ikke? - Held og lykke, Alan.
- Jeg dræber dig, hvis du ikke kommer dig. - Vi klarer den.
Pubben var ikke blevet åbnet uden dig.
Nej.
Vi opkalder en fløj efter dig.
Hvis det går galt, altså,
- så gør vi det. - Nej.
Vi opkalder en fløj efter dig uanset. Alan Townsend-fløjen.
Hvad siger du, Gerald?
- Vi har Gerald's skov. - Ja.
Men vi får Alan Townsend-fløjen.
- Ja. - Godt. Ja, fremragende.
Vi har en fodpumpe. Jeg kommer med ham, bare rolig!
En fodpumpe?
En fodpumpe!
Giv ham en fodpumpe. Jeg giver ham luft!
Det bliver rart. Tak, Gerald.
- Det bliver rart. - Hvis han bliver flad,
- pumper jeg ham op igen, bare rolig! - Stop.
Hvad er der med ham?
DU HAR SET...
RICHARD 'FLUFFER' SKINKE
OG JEREMY
I
Tekster af: F. F. Langhoff
Kreativ supervisor Lotte Udsen