FERMA LUI CLARKSON
CAPITOLUL 32 VIAȚĂ DE PATRON
AM DESCHIS
VINEREA ÎNAINTE DE VACANȚĂ
ORA 10:00 2 ORE PÂNĂ LA DESCHIDERE
- Bună, Jeremy! - Bună! Cum stăm?
Arată ca un pub.
- E un pub! - E un pub.
E palpitant, așa-i?
- Am scris meniul pe tablă. Vii să-l vezi? - Da.
Ce avem?
„Pate de ficat de pui sau șuncă, murături sau ciuperci cu usturoi.
„Cârnații zilei, piure, sos de bere, ceapă.
„Tocană Lancashire, plăcintă cu mere, cheesecake.”
Minunat.
Salut tuturor!
Ce bine miroase!
- Bună, Jeremy! - Nick, salut!
După sprintul nostru din ultima perioadă,
atmosfera în dimineața deschiderii era liniștitor de calmă și optimistă.
- Bună! - Bună dimineața! Suntem entuziasmați?
- Sigur că da. - Foarte.
- Sunt chiftele de legume? - Da.
Îmi plac la nebunie.
Bine lucrat! Minunat! Grozav!
Salut tuturor!
- A sosit pâinea proaspătă. - Ia te uită!
Palpitant. Au sosit ouăle.
Da, totul merge strună.
Așa se întâmplă mereu. Aș fi putut să mă panichez,
să dau ordine tuturor,
dar mi-am dat seama că toți știu ce au de făcut
și toți fac o treabă minunată.
Așa este.
După ce am făcut turul incintei ca un rege...
75 MIN PÂNĂ LA DESCHIDERE
... eu și Kaleb ne-am apucat de o treabă pe care o așteptasem cu nerăbdare.
Asta unde vine?
N-am făcut-o ieri. Era complicat.
Montarea tablei cu numele nou al pubului.
MOARA DE VÂNT FRIPTURI ȘI RESTAURANT
Trebuie să cobor sub tablă mai întâi,
ca să intre în cadru.
Deci nu încape în cadru.
Ba da, dar nu încape...
- În partea de jos. - Da.
CÂINELE FERMIERULUI
Nu e bine, așa-i?
Roma n-a fost construită într-o zi.
- Să montăm partea cealaltă! - Bine.
Lisa a observat o mică problemă cu asta zilele trecute.
Spune că e cu subînțeles.
Numai ea observă lucrurile astea.
Da.
Lucrare terminată.
Ei bine, pe jumătate. Dar o fi bine și așa.
Arată bine. Tabla arată grozav.
Tabla... Am încercat multe variante cu „Fermierului”.
Da.
Câinele e cel mai loial.
Câinele tău e cel mai loial
- ... din viața omului. - Da.
- Ai tăi, pe de altă parte... - Ai noștri nu sunt loiali.
„Vino la un restaurant local. Comandă friptură. Savureaz-o încet.”
Apoi am pus pe pereți și alte lucruri.
- Eu sunt aici. Tu? - Nu. Așa.
AU INTERDICȚIE: KIER STARMER – JAMES MAY
Când mai aveam puțin,
a apărut Charlie și a făcut o observație alarmantă.
- Ce-i? - Unde sunt prețurile?
Cât cerem?
- Nu le avem? - Nu.
Fir-ar să fie!
- Deschidem peste 42 de minute. - Peste 40 de minute.
Charlie încerca să rezolve repede,
iar nivelul meu de stres a crescut din nou
când mi-am dat seama de o mulțime de alte probleme.
Rachel? Cum stă sala pentru fripturi?
Asta e problema.
Dacă vrem ca asta să fie sală de mese privată
- ... și sală de fripturi. - Dar aici nu-l putem lăsa.
- E foarte greu, așa că... - Dar are roți.
Scaunele astea de bar nu funcționează.
- Nu se rotesc. - Nu.
Sunt urâte și blochează barul complet.
Poți sta numai cu fața încolo.
Pregătesc morcovii, vor fi legumele zilei.
- Pregătiți fasolea! - Da.
Ce-i cu mizeria asta?
- Sunt accesorii. - Așa.
- Pentru cort? - Da.
Ce caută aici?
Vai de mine! Ce-i cu astea?
Nu folosim tomberoane.
Ce nu-i clar?
Opriți muzica!
Nu ascultăm muzică aici!
Veniți în Cotswolds, vă arătăm niște tomberoane de plastic!
MAI SUNT 20 MIN.
Prețurile. Știm cât cerem.
- Dar eu am... - Include și un profit?
Punem adaos pe mâncare. Deci, știi...
- Eu nu mă pricep la bani. - E...
Pe bune?
Treaba mea e să-i cheltui, Charlie. Asta fac de o lună.
Rache, am prețurile.
Ei bine... Doamne!
- Charlie mi-a dat asta. - Bine.
Deci nu recuperez timpul. E 12 fără un sfert.
Fir-ar să fie!
INTRARE
Așa!
Între timp, în lumea Lisei...
Mai aranjez puțin, ca să arate bine.
Mai e puțin de cusut, vreau să atârn o pătură.
Mai pun niște tablouri.
Dar, în rest... Mai pun niște prosoape aici.
Ultimele retușuri. Dar totul e sub control.
Avem doar un singur scaun de bar aici?
Obiectele sunt tot mutate și nu de personalul nostru.
Avem niște mese... Asta ce mai e?
Etichete Almost Gin. Kevin se plimba cu ele.
- Mai avem 10 minute! - Da.
Am nevoie de o armată de oameni.
Unde e toată lumea?
La instructaj.
Trebuie să deschidem, știm asta, deci trebuie să știe ce au de făcut.
Unde se duce aspiratorul?
Încă un pic și-i dau un șut în boașe.
Fir-ar!
Nu pot! Nu, n-am timp.
S-o facă altcineva!
Continuă cu alea! Avem nevoie de ele.
Salut! Poftiți la bar! Beți ceva!
Bună! Ce mai faceți?
Mă bucur să vă văd. Două persoane? Înăuntru sau afară?
Salut! Ce mai faceți?
Fir-ar, nu!
Ce-i?
Nu avem gaz.
Nu merg ventilatoarele.
Pe ăsta nu-l putem lăsa aici,
v-am mai spus.
Am rămas fără curent, ventilator, gaz.
- Ce? - Ventilatoarele nu pornesc,
așa că nu avem nici gaz.
- Auzi? - Da.
- Scuze. - Bun.
Nu pare o pană de curent.
Sistemul de gaz e racordat la ventilatorul extractorului.
Pornește ventilatorul...
- Pornește și gazul. - Gazul se oprește automat.
Chris, nu avem curent aici.
Sunteți împreună?
Bine, așa.
Sună bine. Ce s-a întâmplat, Chris?
- S-a defectat ventilatorul. - S-a defectat.
- Iarăși? - Da.
Vai de capul meu!
Veniți pe aici! O să vă pun aici.
- Câți sunteți? - Doi și un copil.
Doi și un copil? Bine, grozav.
Conductele vin de sus, așa că...
Știi comutatorul din partea dreaptă?
- Da. - E pentru izolare?
Deci s-a defectat.
Salut! Cine urmează?
Nu-l poți repara?
Habar n-am cum funcționează...
E... sistem dedicat.
Deocamdată nu putem servi mâncare.
E o mică problemă în bucătărie.
IAN ELECTRICIAN
Nu știu cât de bine vezi asta. E întrerupătorul de rearmare.
Așa. Pornește un ventilator!
Bine.
Du-te la butonul de jos, oprește-l și pornește-l din nou!
- Așa. - Ar trebui să vină gazul.
Da, ar trebui. Nu, a sărit siguranța.
Din păcate, nu pot veni la voi.
Bine! Mersi. Pa!
Se pricepe.
Acum e în Hull.
Vai de mine!
Mi s-a spus că Annie are nevoie de mine urgent la barul din cort.
Răcitoarele nu funcționează
- ... n-am jumătate din sortimente. - Ce nu poți?
Nu putem servi jumătate din gama Hawkstone fără răcitoare.
Mă chinui cu un singur răcitor.
- Unde-i Mark? - Salut, Jeremy!
- Felicitări! - Salut! Da,
- ... probleme de debut. - Salut!
- Continuă! - Avem o problemă cu răcitoarele.
- Știu. Asta îmi spune toată lumea. - Da.
Contează s-o rezolvăm.
Am vorbit deja cu firma de service. Vin încoace.
De unde vin? Când ajung?
În două ore.
Fir-ar! Ce putem servi acum?
Pot servi un cidru și o bere. Jumătate din sortiment.
Pierd câte o halbă la fiecare halbă servită.
Prânzul e un eșec, practic.
Le-am anunțat pe Sue și pe Rachel, așa stă treaba.
Nu servim mâncare până la 17:30.
Nu servim mâncare?
Nu servim mâncare până la 17:30.
Nu putem servi prânzul?
- Categoric nu. - Nu servim prânzul.
Dar îi putem trimite în cort. Toți sunt fericiți, oricum.
Au fost anunțați că nu-i sigur că vom găti,
dar se servește mâncare în grădină și se pot bucura de loc.
Nu, plouă cu găleata.
Plouă. Lumea nu poate sta în grădină.
Răcitoarele nu funcționează nici aici.
Nu știu ce se întâmplă.
Nu funcționează nici acolo, nici aici.
- Bună! - Salut!
Chipsurile sunt delicioase.
Da, mă ocup.
Stăteam ascuns în birou, temându-mă de recenziile de pe Tripadvisor,
iar Charlie și Chris, electricianul,
și-au dat seama de ce săreau siguranțele de la extractor.
În partea stângă.
- Da. - Sus, așa!
- Da? - Da.
Bine, așa.
Da.
- Ce s-a întâmplat, Chris? Acum merge? - Da.
Fierbătorul și prăjitorul industrial au fost legați
la circuitul ventilatorului și a fost suprasolicitat.
- Rânjești. Și el rânjește. - S-a rezolvat.
Doi-zero-nouă, trei cârnați, un jambon, o plăcintă.
Repede, da, bine lucrat!
Plăcintă, cârnați, fără aperitiv.
Ciuperci pe pâine. La fix.
Servire, vă rog! Mulțumesc.
La ora 14:00, a ieșit din bucătărie primul prânz, în sfârșit.
Serviți-vă! Luați o halbă, mâncați ceva bun!
Și fiți atenți la asta!
Tot ce veți consuma aici
a fost cultivat sau crescut de fermieri britanici.
Deci e o mare bucurie.
- Acolo, nu jos. - Bine, aia...
Mark, berarul, a rezolvat problema răcitoarelor de bere.
Băieți, ce să vă aduc?
O halbă?
Afară, Gerald îl învăța pe Kaleb
un vechi joc de grădină din Oxfordshire, numit Mătușa Sally.
Dac-o nimerești...
Așază-te acolo! Să văd dacă-ți pot scoate peruca!
O să-i punem deasupra.
Da!
Ai nimerit-o.
Până seara, ca toată lumea,
eram epuizat din cauza agitației din acea zi.
Nu-mi doream decât să dorm. Dar nu puteam,
din cauza recoltării nocturne.
Am terminat pe azi.
În regulă, prieteni.
Mulțumesc mult.
SÂMBĂTĂ WEEKENDULUI LUNG
După câteva ore de somn, m-am întors la bar,
unde vremea era cum era de așteptat.
Fir-ar să fie!
Speram să avem o zi mai lejeră la bucătărie,
fiindcă, în loc de meniul normal...
urma să inaugurăm sala de fripturi de weekend.
Budinci Yorkshire.
Sunt gata. Și vita e gata.
Oamenilor o să le placă.
După ce am vizitat bucătăriile, m-am dus la birou să vorbesc cu Charlie.
Bună dimineața!
Bună, Charlie!
Ce vreme!
Da, mă uit la cifrele de ieri.
- Măiculiță! - Scuze.
Nu-i ușor să intri în biroul meu.
Da. Am pierdut două chelnerițe.
Și un ajutor de bucătărie.
După o zi.
O zi?
Luminile încă pâlpâie. Acum s-au și stins.
- E dezamăgitor... - S-au aprins.
... având în vedere că avem generator.
Dar nu funcționează.
- Ba da. - S-a dovedit
că nu funcționează, lumina s-a stins din nou.
S-a aprins iar.
- Nu avem tensiunea necesară. - Știu.
Și scurgerile evidente.
Nu știu nimic despre scurgeri. Ce scurgeri?
- Vai de mine! Nu! - E o veste bună.
- Nu e o veste bună. - Măcar n-a udat pictura!
Da. E o veste bună. Aoleu!
- Da. - E o scurgere mare.
E unde acoperișul... Vine Alan?
Alan e pe drum.
Partea bună era că ploaia s-a oprit până la urmă.
Noul ajutor de bucătărie a început munca.
Nu e ușor, așa-i?
Bine. Sosul se gătește. Morcovii se gătesc.
Merge bine.
Scuze!
La ora 12:00, am deschis, conform orarului.
Aici e barul. Beți ceva!
Azi avem fripturi.
Costă 20 £.
Doamnelor și domnilor, vă așteaptă sala cu fripturi!
Conopidă gratinată, acolo. Budinca Yorkshire, cartofii,
legumele și sosurile, în capătul celălalt.
Instalația electrică rezista, iar fripturile erau asaltate...
Așa!
... am răsuflat ușurat pentru prima dată în două zile.
Așa!
Totuși, uitasem un lucru important.
Porționarea.
- Nu mai e varză? - Nu.
Nu mai avem deloc.
Speram să servim mâncare până la ora 18:00.
Dar, la ora 16:00, au apărut problemele la bucătărie.
Mai putem servi 25-30 de oameni, apoi nu mai avem ce găti.
O să fiu foarte sinceră, n-o să vă putem servi cu mâncare.
N-a rămas nimic.
Din fericire, băutură mai puteam servi.
Dar apoi, o oră mai târziu...
Nu, nimic.
- Nu e apă? - Nu.
Nu avem apă în clădire.
Dincolo de copaci, sunt niște toalete mobile.
Speram să fie doar o problemă banală,
dar instalatorul și-a dat seama
că motivul era satul din vale.
Din câte știu, conducta de apă vine din satul Asthall.
- Da. - Sau din Worsham, nu?
Deci, dacă e cum cred eu,
toată lumea din sat folosește apă,
fac duș, spală vase, gătesc,
apa nu urcă, fiindcă presiunea e prea mică.
Deci... nu se poate rezolva, așa-i?
Deocamdată, cred că nu.
Cum am putea găsi o rezolvare definitivă?
Nu cred că există altă conductă.
- Fir-ar! Mulțumesc, amice. - Pentru puțin.
- Îmi pare rău. - Da.
O mie de scuze pentru dezastrele de azi.
O să le rezolvăm.
O să le rezolv.
Nu știu cum, dar o să rezolv problemele.
Îmi pare foarte rău.
E în regulă.
Apoi, Sue și Rachel au spus că vor să discute în barul de la etaj.
CLUBUL FERMIERILOR
Și nu s-au abținut.
Gestionăm puburi și ne pricepem la ele. Asta facem de mult.
Clădirea asta nu e potrivită scopului.
Sunt prea multe probleme ca să poți avea succes de aici,
fără apă, fără toalete, fără gaz, scurgeri, condiții de muncă precare.
Toți sunt epuizați.
Personalul nu are unde să se odihnească.
Folosesc o toaletă mobilă.
Condițiile nu sunt grozave.
Te iubesc toți și le place să lucreze aici,
îi entuziasmează că servim mâncarea britanică și...
ce reprezintă localul și vor să contribuie,
- ... dar muncesc 14 ore pe zi. - O să plece curând.
Nu am nicio problemă cu personalul.
Toți sunt geniali. Zâmbesc și sunt amabili.
Bucătăria se va prăbuși. Bucătarii s-au săturat.
Ar fi bine să te duci în bucătărie.
Tocmai am fost acolo.
- Du-te iar! - Am zis: „Bravo, mersi.”
- Du-te acolo! - Ce?
Te sfătuiesc să mergi.
Vrei să-mi caut alt manager sau să mă întorc la bucătărie?
- Prima. - Sau să repar scurgerea?
- Am înțeles. - Sau să rezolv cu parcarea?
Sau vrei să mă ocup eu de vecini? De administrație?
Am multe de făcut și o să le și fac.
- Mulțumesc. - Bine. Să ne întoarcem la treabă!
Așa.
Fără apă la toaletele interioare sau pentru spălarea paharelor,
nu puteam ține deschis.
SCUZE DEFECT
Deci, la ora 18:00, am fost nevoiți să facem anunțul.
Dragi clienți, barul e închis. Mulțumesc.
- Ne pare rău. - Nicio problemă.
Mersi că ați venit.
În timp ce pubul se golea,
Nick încerca să facă rost de carne britanică pentru mâine.
... dă-ne 40 kg de vită și 30 kg de porc.
Să fie 40 din ambele.
- Se poate? - Patruzeci?
Se poate?
Părerea lui profesională era că dezastrul cu fripturile de azi
a scos la iveală defecte profunde în sistemul meu de cooperare.
Acum începem să ne dăm seama că planul lui Jeremy,
deși este foarte bine intenționat,
din cauza lipsei cunoștințelor în domeniu,
nu face față în privința lanțului de aprovizionare
și eșuează complet.
Jeremy nu înțelege
că e nevoie de angrosiști.
Ei fac legătura
între fermieri și utilizatorul final.
Dacă lucrăm direct cu producătorii,
vom primi produsele cu întârziere.
Poate că nu pot recolta în acea săptămână.
Poate vor avea fasole peste două săptămâni.
Un angrosist are mai multe surse.
Voiam să-i dovedesc lui Nick că se înșală, dar aveam nevoie de timp.
Deocamdată, trebuia să adun apă în timpul nopții,
când satul nu avea nevoie de ea,
ca să putem deschide în ceea ce speram să fie o duminică aglomerată.
DUMINICA WEEKENDULUI LUNG
Cum stăm?
Rezistăm, dar la limită.
Ne-am gândit că, dacă închidem toaletele și folosim pahare de plastic la bar
în loc de pahare de sticlă care trebuie spălate,
vom avea destulă apă pentru mâncare timp de șase ore, între 12:00 și 18:00.
Putem face asta.
Următoarea problemă e că Sue și Rachel, care au amenajat pubul,
au plecat.
E duminică dimineața.
Am găsit pe cineva care să întâmpine clienții,
profesoara clasei a șasea de la școala locală.
Deci asta este bine.
- Vești bune! - Așa?
- E cotlet de porc. - Genial!
Nick a mai făcut rost de carne.
Dar, în loc să deschidem sala de fripturi la ora 12:00, cum era vorba,
spunea că va putea deschide doar la ora 15:00.
Arată foarte bine.
- Bună, Jeremy! Cum ești? - Bine.
Nu mai sunt.
- Da. - Nu mai sunt.
- Da, să facem așa! - Da.
Dacă Squeezy stă aici cu mine, iar tu lucrezi cu Katherine afară.
Ora 15:00?
Mă ajuți să înțeleg de ce?
Unii clienți vin de la sute de kilometri.
Îți povestesc de la început. Ieri, la ora 19:00,
- ... s-a oprit apa la bucătărie. - Știu asta și am rezolvat.
Am închis toaletele.
Folosim pahare de plastic,
nu le spălăm.
Mâncarea asta nu e pregătită în ziua servirii.
- Legumele sunt pre-blanșate... - Da.
- ... cu o seară înainte. - Da.
- Blanșarea se face cu vapori. - Da.
Iar conopida gratinată trebuie prăjită.
Trebuie pregătite și câteva budinci Yorkshire. În prealabil.
- Dar sunt gata? - Avem niște mâncare.
Dar nu de ajuns pentru 450 de porții.
Deci poți ține servi mâncare doar trei ore azi și atât?
- Nu. - Între 15:00 și 18:00?
Nu eu pot doar atât.
E ce poate bucătăria, în starea asta.
Am înțeles.
- Așa funcționează. - Bine.
Din fericire, Nick a zis că putem deschide la 13:00,
dacă nu servim budinca, care necesita mult timp.
Unde suntem? Trebuie să gătim legume.
Trebuie să gătim dovleceii.
Trebuie să încălzim cartofii.
Da.
Gata, am deschis!
V-o prezint pe Clare.
E profesoara clasei a șasea la școala locală.
Ne ajută cu coordinarea.
Dacă nu sunteți cuminți, luați bătaie cu o riglă.
- Detenție pentru toți. - Da.
După ce am stabilit porțiile...
Avem coaste de vită, porc.
Poți alege câte una din fiecare sau două de un fel.
... iar doamna Brown coordona mulțimea...
Unde sunt cei doi care stau împreună?
- O secundă și vin. - Mă bucur să vă văd, dnă Brown.
Unde-i familia de cinci?
... am reușit să încheiem prima zi fără probleme.
Așa!
Dar nu puteam nega faptul
că weekendul de deschidere fusese un dezastru...
TOALETE DEFECTE FUNCȚIONALE ÎN PARCARE
... cum Veselia Sa ținea să-mi amintească.
Știi, doar fă un pas înapoi,
ar putea fi niște lucruri...
Să supraviețuim zilelor următoare
și apoi să vorbim marți!
Știi tu... Dar știi tu...
E ușor să vorbești după ce s-a consumat faptul, dar, de fapt,
unii ar putea spune...
că a fost prea devreme.
Scuze. Voiam să spun că fac mai multe deodată acum,
- ... dar, de fapt, nu te ascult. - Nu.
Nici nu voiam să te întreb
dacă mă asculți,
- ... răspunsul e clar. - Da.
Mereu spuneam că, după ce deschidem,
o să vedem cum e,
dar vor fi și pierderi.
Dar nu credeam că vor fi așa de mari și vor apărea așa de repede.
- Nu, totul s-a destrămat. - Da, care...
Prima zi și ieri, dezastre absolute.
Nu vreau nici să-mi amintesc.
Fir-ar să fie!
Pubul, care abia se ținea pe linia de plutire,
nu era singura mea problemă.
O problemă gravă s-a ivit și la fermă.
Până acum, la sfârșit de august,
ar fi trebuit să recoltăm grâul durum pentru paste,
cea mai valoroasă dintre culturi.
Dar, din cauza condițiilor de vreme, nu putea fi recoltat
și pierdea din calitate.
Sunt sus, Mark. Lipsește o țiglă acolo.
DATA DE 30
Am continuat să ne ocupăm de pub...
1 SEPTEMBRIE
Ar fi minunat dacă ai putea s-o bagi.
... așteptând o zi fără ploaie ca să putem recolta.
DATA DE 5
27,4. Mult.
DATA DE 8
Două săptămâni mai târziu...
DATA DE 16
... când acea zi tot n-a sosit,
l-am chemat pe Charlie la o ședință de criză.
Ți-am spus de nenumărate ori,
grâul are nevoie de trei calități,
ca să poată fi măcinat, mai ales dacă e pentru paste.
Contează cantitatea de proteine și greutatea baniței.
Dar esențial e numărul de cădere Hagberg.
Iar acel număr Hagberg,
dacă lăsăm grâul pe câmp prea mult, va scădea,
- ... semințele vor slăbi. - Nu vor fi bune pentru paste?
Exact.
- Optzeci de acri de grâu. - Da.
Și cea mai valoroasă cultură.
E cea mai valoroasă de câțiva ani.
- Deci, arată sumbru. - Da.
- Știi că, de obicei, sunt optimist, nu? - Nu știu asta.
Nu cred că va fi bine.
- Dacă-l adunăm... - Da.
Îl ducem la moară.
- Pentru analiză. - Atunci vom ști.
- Dar trebuie să-l recoltăm acum. - Corect.
Kaleb s-a întors cu umidometrul.
Salut!
- Salut! Ce mai faci? - Bună!
- Ia loc! - Iau scaunul ăsta.
- Ce vești ai? - E nașpa, nu?
Am făcut un test de umiditate pe grâul durum. E 27,2.
27,2?
Dacă îl iei în gură, e ca jeleul.
27,2. E foarte mult.
- Pot să mă duc la râu... - Parcă ar fi stat sub robinet!
E îmbibat. Nu e de mirare.
Poți să crezi?
Țineți minte să fi recoltat atât de târziu?
- Niciodată. - Tu faci asta doar de patru ani.
Cineva mi-a spus că n-a mai fost așa de 70 de ani.
E foarte târziu, oricum ai privi.
Ce să facem?
Să-l adunăm,
- ... ca să nu se mai deterioreze? - Ca să oprim procesul.
Da. Și plătim pentru uscare.
Dar de ce să plătim pentru uscare dacă e bun numai pentru furaj?
Pentru că nu știi ce calitate are...
- Nu știi cum e. - Da.
În cele din urmă, am decis să recoltăm cât de curând putem.
Dar, ca să nu distrugem combina,
trebuia să așteptăm ca grâul să fie doar umed, nu îmbibat.
Asta e, așa.
Voiam să-mi petrec timpul în pat, dormind.
Dar mai erau și alte treburi de făcut,
de exemplu, să trimit următorul lot de porci la abator.
Haideți, fetelor! Sus pe camion!
Mersi că ați fost porci la Diddly Squat.
Mergeți!
Atunci a sosit timpul să iau o decizie de care mă temeam,
soarta lui Richard Șuncă.
Ce o să ne facem cu tine?
Problema e că, dacă urcă în camion,
va fi ucis,
și ne vom alege cu un cârnăcior și cu un cotlet de porc cât o nucă.
Dacă rămâne aici, trebuie să-l hrănim inutil.
N-ar fi rentabil.
Dar apoi mi-a venit o idee.
O clipă!
Următorul lot de scroafe va fi însămânțat artificial,
pentru gestație.
Pentru asta, scroafele trebuie să intre în călduri.
Dar ele intră în călduri doar dacă e un mascul în apropiere.
De ce nu-l păstrăm ca mascul de fermă,
ca să le facă chef doamnelor?
El ar fi animatorul.
Richard Șuncă, porcul animator.
Te distrezi acolo?
- Ce? - Muncești pe brânci?
Nu, tocmai am luat o decizie bună.
- Da? - Lisa, o să-ți placă asta.
O să-l păstrăm
și o să fie animator.
- Bine. - Ce se alege de ferma asta?
Habar n-am.
Da, al nostru Richard Șuncă!
Poți fi Hugh Hefner.
În sfârșit, a venit Ziua Z.
Ziua grâului durum.
Iată!
Jeremy, sunt gata să descarc.
Încet!
Da, dă-i bătaie!
E plin, mă întorc la fermă.
În ciuda temerilor noastre legate de calitatea grâului pentru paste,
ne-am bucurat cu toții când șoferul de rezervă al fermei
a venit să-și reia activitatea tradițională.
Oprește-l! Vin să mă uit.
An de an, există anumite evenimente pe care le așteptăm cu nerăbdare.
Crăciunul, evident, Paștele,
și apoi recolta,
când Gerald vorbește la radio din cabina unei combine.
Îmi place mai mult decât Crăciunul. Mai mult decât orice.
Recolta a continuat și a doua zi.
Dar eu nu mai aveam stare.
Așa că trebuia să iau o pauză, să-l chem pe Charlie
și să mergem la moară, cu o mostră din ce recoltam,
ca să aflu dacă era suficient de bună pentru paste.
Avem o pungă de ergot.
Durum cu niște ergot în el, da.
- Otravă pentru consumator. - Nu le spunem celor de la moară.
- Dar e Hagbergul, nu? - Hagbergul a căzut.
Ne interesează doar Hagbergul.
Cât trebuie să fie?
Trebuie să fie peste 250.
Aveam nevoie de grâu de calitate ca niciodată,
fiindcă Charlie a dus la analizat și celelalte cereale,
iar veștile nu erau bune.
Randamentul e groaznic.
Nu avem cantitatea pe care am vrut-o.
Dar, până acum, orzul și grâul de măcinat...
- Sunt de calitate. - Totul.
Cele 50 de grame.
Avem 50 g de grâu de calitate înaltă
și vreo 20 g de orz de calitate înaltă.
Da, așa e.
Imaginează-ți dacă ai fi chirurg cardiac
și fiecare operație ar depinde de vreme.
- Da. - Pentru rezultat. Sau orice.
Pentru orice.
- Nu te supăra... - N-am greșit cu nimic.
- Cu nimic. - Da.
FĂINĂ COTSWOLD
FĂINĂ ORGANICĂ COTSWOLD FĂINĂ DIN FRANȚA
Iată-l pe Bertie!
Salut, Jeremy!
- Bună! - Bine ai venit!
- Ce mai faci? - Foarte bine, da.
- Grâu pentru paste. - Da.
- Are și Hagberg în ea? - Când ai terminat de recoltat?
Mâine.
Ai adunat totul?
- Nu. - Nu, mai am puțin.
Bine.
Totul merge prost, așa că presupun că și asta va merge prost.
- Asta e pesimism. - Bun. O să gândesc pozitiv.
- Da? - Cât o să dureze?
- Cred că cinci minute. - În regulă.
Bine, facem testul.
- Ținem pumnii, așa-i? - Mersi. Ne vedem imediat.
Sezonul nu s-a terminat într-o notă veselă,
să fiu sincer.
E important pentru profitul final.
Testul ăsta mă poate costa 25.000 £.
- Da. - Să nu uităm,
dacă rezultatul e bun, 25.000 £.
Corect.
Nu vor fi banii mei. Vor fi ai tăi și o să-i cheltui imediat.
- Dar dacă rezultatul e prost... - Atunci...
Trebuie să-ți dau 25.000 £ din banii mei.
Da.
Știu că toți zic: „Sunt ai noștri”. Dar nu e așa.
- Sunt ai mei. - Sunt ai tăi.
- Știu. - Sunt ai tăi.
Ferma Diddly Squat va trebui...
- Să plătească. - ... să finanțeze deficitul,
ca să finanțeze sezonul următor.
Cele cinci minute s-au făcut zece.
Dar, în cele din urmă, Bertie s-a întors.
Așa.
Deci,
a durat atât de mult, pentru că am făcut testul
de două ori.
Și, de fapt, a picat testul de două ori.
- E așa scăzut încât... - Cât era?
Nu era, nu putea fi măsurat.
Așa ceva se întâmplă rar.
Așa, nu va putea fi măcinat,
ceea ce e un dezastru. Dar o să... Da.
Fir-ar să fie!
Îmi pare rău, am fi avut nevoie și noi.
Nasol.
- Sunt foarte dezamăgit. - Da.
- Îmi pare rău. - E nasol, nu-i așa?
- Mulțumesc. - E în regulă.
Da, vine Jeremy.
Bine, să-i spun eu sau îi spui tu?
Salut! Ce a fost?
Citirea numărului Hagberg la durum.
- Cât e? - Nu s-a putut citi.
- Ce? - Nu s-a putut citi.
Deloc? E zero?
- Nu s-a putut detecta. - Fir-ar să fie!
La naiba!
E o lovitură de 25 de miare.
Problemele se țin lanț.
Știu, combina recolează gunoi.
- Măcar recoltăm. - Măcar soarele strălucește.
La naiba!
Din păcate, nu am fost singurii
care au fost afectați.
Aproape toți fermierii din țară au fost afectați,
pentru că anul 2024 a fost îngrozitor.
„Un an infernal” - a doua cea mai proastă recoltă din istorie
Mulți se gândesc să renunțe după ce ploile au distrus culturile
N-am mai văzut așa ceva. E biblic.
Culturile se îngălbenesc și se îneacă pe câmp.
Dacă ploaia nu se oprește în următoarele două săptămâni,
vom avea 2.000 de acri de teren pustiu.
Anul ăsta a fost o recoltă jalnică.
„UNA DINTRE CELE MAI RELE”
Cel mai umed septembrie din 1836.
CÂMPURI INUNDATE
Un raport arată că e printre cele mai slabe recolte din istorie.
Oamenii își vând combinele, pentru că nu vor avea nimic de recoltat.
Evidențiez mereu, eu nu trăiesc de pe urma fermei.
Totuși, e groaznic să muncești atât de mult...
și, din cauza vremii, să ai pierderi.
Cu toate acestea, mi-am amintit ceva ce a spus Simon
în timpul unei zile triste de recoltare.
Învață ceva dacă vrei să fii fermier, Jeremy!
Dacă vrei să păstrezi un minim de sănătate mintală,
nu pune întrebări la care nu vrei să știi răspunsul!
Concentrează-te pe potențialul de anul viitor!
Această mantră a optimismului stoic îi ține pe fermieri în viață,
așa pot persevera, așa se pot adapta,
așa produc mâncare.
Vită, miel, gâște, curcani.
- Porci. - Porci.
Cartofi, fructe moi, căpșuni, zmeură...
E o mantră pe care va trebui să o folosesc.
Nu renunți deoarece crezi că la anul nu poate fi mai rău.
Deocamdată, familia Diddly Squat
și-a câștigat dreptul la un prânz de sfârșit de sezon.
CÂINELE FERMIERULUI
Anul ăsta, avem pubul nostru.
- Așteptați, băieți? - Da.
- Așa e. - Cu ce vă servesc?
Din păcate, totuși, nu ne-am putut relaxa acolo.
Deși acum funcționa destul de bine,
era mereu ceva de făcut.
Vai! Nu sună bine.
Ceva de reparat.
Știu, dar transferul de căldură nu merge nici acolo.
Ceva îngrijorător.
- Unde se întâlnesc acoperișurile? - Da.
Cât o să coste?
O să coste cel puțin 3.000.
- Îl știi pe tipul care a căzut ieri? - Da?
- Zi-mi că nu ne dă în judecată! - Nu.
A ieșit din operație la 20:30 ieri.
I-au reparat glezna.
CELE TREI POTCOAVE
Așa că am mers la pubul altcuiva.
Probabil e haos în bucătărie.
Nu-mi pasă.
Probabil rămân fără apă. Nu-mi pasă.
Mulțumesc.
- Când ți-ai dat seama? - Doamne!
Deschiderea n-a fost fără probleme. Cred că toți sunteți de acord.
Ai reușit să amenajezi cortul,
dar, cu pubul, e greu.
- Dar acum funcționează. - Da.
- Felicitări tuturor! Am reușit. - Da.
Câinele Fermierului!
Pentru Câinele Fermierului!
- Și pentru fermieri! - Fermierii care îl susțin.
Să dăinuie!
Eu mănânc, mor de foame.
Doamne! Nu e britanic, nu-i așa? Creveți. Sunt din India.
- Doar azi, te implor! - Bine, o zi consumăm mâncare străină.
Poate hamsiile sunt.
- Le mănânci integral? - Da, înghite-l întreg!
Cu tot cu intestine?
Ce-i?
- Are gust de pește, nu? - Sunt...
Hamsiile au gust de pește?
- Vedeți ce am câștigat duminică seara? - Ce?
Vedeți ce am câștigat duminică seara?
- Ce spune? „Zidit...” - Nu!
- Bravo! - Premiul întâi.
- Ai câștigat un concurs de zidire? - Da.
Ce UEFA, ce Cele Șase Națiuni...
Gerald Cooper!
Mulțumesc mult.
Apoi am trecut la un subiect mai serios,
fiindcă, în tot timpul cât Alan lucra din greu la pub,
așteptase să afle data operației sale majore pe cord.
- E marțea viitoare. - Te internezi marțea viitoare?
Da, marțea viitoare, la spital.
O să-mi facă bypass cvadruplu.
O să te testeze
- ... și pentru riscul de AVC. - Da.
- Anul trecut... - Da?
- El a trecut prin asta. - Da.
Tu ți-ai revenit.
Da, așa e.
- Încheiem anul ăsta... - Știu.
... ținând pumnii pentru tine...
E o intervenție de rutină acum, nu?
- Da. Dar sigur ești speriat. - Îngrozit.
Nu-mi place nici să mă gândesc. De asta mă tot duc la muncă.
Mi-au spus să mă relaxez și să stau acasă.
Dar îți faci griji.
Doar la asta își stă mintea.
- Ascultă, Alan... - Da, știu.
- O să fim bine, nu-i așa? - Baftă lui Alan!
- Te omor dacă nu te faci bine. - O să răzbim.
N-am fi putut deschide pubul fără tine.
Nu, măi!
Vom numi o aripă după tine.
N-am zis că, dacă iese prost,
- ... vom face asta. - Nu.
Vom numi o aripă după tine oricum. Aripa Alan Townsend.
Ce zici, Gerald?
- Avem deja Pădurea lui Gerald. - Da.
Vom avea și Aripa Alan Townsend.
- Da. - Da, genial.
Avem o pompă cu pedală. Îl aduc eu, nu-ți face griji!
O pompă cu pedală?
O pompă cu pedală!
Pune-l pe el! O să-l umplu iar de aer.
O să fie frumos. Mersi, Gerald.
- Va fi frumos pentru amicul tău. - Dacă se dezumflă,
- ... mai pompez, nu-ți face griji! - Încetează!
Ce l-o fi apucat?
AȚI URMĂRIT...
RICHARD ȘUNCĂ „ANIMATORUL”
ȘI JEREMY
ÎN
FERMA LUI CLARKSON
Subtitrarea: Timea Ficzay
Redactor Robert Ciubotaru