PARIZ, MART 1941.
Dobar dan.
Svratio sam do Žanvijea.
Nije dobio vaše ahate.
Pokazao mi je osrednje dijamante,
pa sam rastavio...
Dovršio sam. Ti sredi kopču.
Zamenili ste smaragde? -Ne.
Samo sam ih isekao i pomerio.
Lepo.
Dobar dan.
Pogledaj ahate u podrumu.
Dobar dan, gospođo.
POPIS JEVREJA
"Svi Jevreji da se upišu u najbližoj stanici..."
DrSi predstavlja ZBOGOM G. HAFMAN
Da?
Dobar dan.
Izvinite, zadržao sam se na poslu.
Kasnim.
Nalaz plodnosti
I?
Gospođini nalazi su uredni.
U redu.
Znao sam da sam ja.
Ne znamo. -Sada znamo.
Ako nisi ti, ja sam. To je tako.
Dođi, prošetaćemo se.
Gde?
Ne znam, gde hoćemo.
Laku noć, sine.
Laku noć.
Laku noć, dušo.
Laku noć, tata.
Evo ti lutka.
Lepo spavajte.
Laku noć i njoj.
Nismo u opasnosti. Francuzi smo.
Nisi ni ti.
Otišao si iz Poljske s osam godina.
Ljudi su i tamo mislili da su na sigurnom.
"Ne bi nas nikada napali, zapalili nam kuću."
Na kraju su sve masakrirali.
Moramo da odemo.
Odemo?
Kuda?
U neokupiranu zonu. -Ali nikog ne poznajemo tamo.
I opasno je.
Neko može da vas prevede preko linije razdvajanja.
Dovoljno je platiti.
Imam i adresu stana.
A prodavnica?
I za nju imam plan.
Otići ćeš s decom za nekoliko dana.
Pridružiću vam se.
Za nekoliko dana?
Ne.
Ne, Žozefe, to je ludost.
Bila bi ludost ostati.
Molim te, veruj mi.
Požurite, deco.
U Klermon-Feranu će vas auto odvesti do farme.
Izvoli.
Ne!
Ostaće s nama dok se ne vratiš.
Videćemo se brzo.
Zdravo, sine.
Zdravo, dušo.
Zdravo, ljubavi.
Brzo dođi. -Čim sredim sve s prodavnicom.
Biće dobro.
Vreme je. -Idemo.
O...
Izvinite što kasnim. Čekovi su rešeni.
Izvinite.
Sedi da razgovaramo.
Treba mi ovaj posao, kunem se... -Sedi kad kažem.
Hana i deca su otišli jutros.
Otišli?
U slobodnu zonu. Uskoro ću im se pridružiti.
Zašto?
Jer smo Jevreji.
Zatvarate radnju?
Da, ali ti ćeš je kupiti.
Rado, ali ne mogu, nemam sredstava.
Ja ću ti dati novac.
Odnosno, pretvaraćemo se da sam ti ga dao.
Sklopićemo kupoprodajni ugovor. Bićeš službeni vlasnik.
Sutra ćeš se useliti sa ženom gore.
Nakon rata, kada se vratimo, uradićemo sve obrnuto.
Zauzvrat, pomoći ću ti da otvoriš svoju radnju.
Znam da to želiš.
Misliš da te nisam video
kako u beležnicama skiciraš svoje dizajne?
Dobar dan.
Napravili ste čuda, Žozefe.
Božanstveno, kao da je nov.
Ava, ljubavi
Za razliku od nas.
Spakovaću vam ga.
Možeš da spakuješ?
Koliko, Žozefe? -300 franaka.
Divan rad.
Dobar dan.
Dobar dan. -Vi menjate sirotog Gabrijela?
Kakva je strahota ovaj rat. Bio je tako mlad.
Hvala Bogu, vi ste imali više sreće.
Nisu me mobilisali.
Kao što rekoh, imali ste sreće.
Doviđenja, Žozefe. -Doviđenja, Žozefe. I hvala.
Kako mi verujete? Jedva me poznajete.
Nažalost, nemam vremena da te bolje upoznam.
A da si nepošten, ne bi pitao tako nešto.
Već bi pristao.
Nadam se da si odbio!
Ne, zašto bih?
Koristi te.
Ne koristi me, naprotiv. Ceni me.
Pričaš da si mu rob, a sad te ceni?
To ti nije sumnjivo?
Nisam mu rob, kako kažeš.
Poseban je, kao tvoja šefica u perionici.
U svojoj draguljarnici ću dizajnirati svoj nakit.
To sam oduvek sanjao.
Budi srećna zbog mene, zbog nas.
Slušaj.
Najzad ćemo živeti kako zaslužujemo.
Kako ti zaslužuješ.
Ima sobu za bebu. Čuda se događaju, je li tako?
Ako te drugi trgovci pitaju, budi uopšten.
Ne mogu ti ništa, mogu samo da budu zavidni.
Idi kod molera u ulici.
Neka ispiše natpis s tvojim imenom.
Jedan...
Osam...
Pet i devet.
Upamtićeš?
Ostaviću ti nešto novca za svakodnevne troškove.
Zalihe su tvoje.
Ako ti ponestane, kupi polovno kamenje od Žanvijea.
Lepa je?
Klod Mone.
Moj otac je kupio kad je pobegao od pogroma.
G. Hafmane?
Hvala vam.
Evo.
Pogledaj, ima sve.
Radio, komodu, kožne fotelje.
Kamin.
Eto.
Skini kaput. Kod kuće si.
Dođi da ti pokažem sve.
Kuhinja.
Ima šporet.
Kao u restoranu, šporet.
Dođi... Kupatilo.
Kupatilo za princezu. Da uvek budeš lepa.
Kada samo za nas.
I spavaća soba.
Evo.
Veća je od našeg stana.
Ima peć na drva.
Za sobu.
I vidi šta sam doneo.
Kao kod kuće.
Ovo je tvoj dom.
Nisam je još skinuo.
Skloniću njihove stvari.
Skloniću ih. -Ovo je čudno.
Kao da smo lopovi. -Zašto? Nikako!
Lopovi ne vraćaju stvari. Mi...
Sve ćemo im vratiti.
Čega se bojiš?
Pravimo im uslugu, a ne štetu.
Nasmeši se.
Nasmeši se!
Ne, pravi osmeh. Volim osmeh svoje žene.
Čekaj, nisam ti pokazao!
Dođi da vidiš.
Vidi ovo.
Šta? -Ovo!
Šta je to? -Ti!
E, to je pravi osmeh.
Lepa si kad se smešiš.
Volim te.
I ja tebe.
Biće nam dobro ovde.
Hafmanovi su ovde napravili troje dece.
Vidi ovu otmenu posteljinu!
Haljine!
Smem li?
Naravno, kod kuće si.
Kako izgledam?
Lepo.
Čuo si to?
Ugasi muziku.
Šta radite ovde?
Nisam stigao na voz.
Nemci proveravaju sve na stanici.
Krijumčar mi je rekao da se sakrijem.
Čekao sam. Nije se vratio.
Čekali ste ceo dan?
Dobro veče.
Ovo je g. Hafman, moj šef.
Morao bih u WC.
Svakako.
Šališ se?
Naišao je na nevolje.
Ništa strašno.
Moraću da prenoćim. -Svakako.
Moja žena će promeniti čaršave. -Idem u dečju sobu.
Ne, nikako.
Da, ovo je sada vaš dom.
Sutra ću se naći s krijumčarom.
Moći ću da odem. Moja žena se sigurno brine.
Dakle, ostaje.
Jednu noć. Ujutro odlazi, prema dogovoru.
Dogovoru? Ovako ste se dogovorili?
Tako je kako je. Šta možemo?
Fransoa?
Dobar dan. -Žozef Hafman?
Ne, Fransoa Mersije.
Ja sam novi vlasnik.
Možemo da vidimo isprave?
Svakako.
Doneću i kupoprodajni ugovor.
Kupoprodajni ugovor.
Jesu li Hafmanovi rekli kuda idu?
Ne.
Nisu ostavili adresu?
Za njihovu poštu?
Ne, nisu.
Ako se neko iz porodice Hafman nekad vrati ili svrati,
obavestite nas.
Ako ne želite nevolje.
Svakako.
Hapse strane Jevreje.
Šalju ih na rad u Nemačku.
Šta da radimo?
G. Hafman?
Šalju ih na rad u Nemačku. -Na rad?
Polovina su starci. Šta bi oni radili u Nemačkoj?
Kad odu, moram da se nađem s krijumčarom. -G. Hafman...
Ne možete, opasno je.
Svuda su kontrole. Uhapsiće vas.
Idem umesto vas.
Dajte mi adresu, ime i...
Idem.
Ideš na drugi kraj grada da tražiš zločinca?
Nije zločinac, nego mesar.
Pa šta, opasno je.
Idem ili će ceo rat provesti dole.
Ostani ovde, ne izlazi iz kuće.
Šta da kažem u perionici?
Ne znam, da si bolesna, da ti je loše, snađi se.
Loše?
Nećeš da me poljubiš? -Naravno da hoću.
Čuvaj se.
Volim te.
Šta želiš? -Dobar dan.
Šalje me g. Hafman. Juče, stanica...
Pobrkali ste, to nisam ja. -Čekajte! Platio bi više.
Slušaj, ćopavi. Ti i tvoj Jevrejin me zaboravite.
Samo želi kod svoje porodice.
Gotovo je. Previše je provera. Čak i za više love.
Zato se gubi.
Ako te opet vidim, iskasapiću te.
Šta se dogodilo? -Nije ništa.
Ništa? Krvariš. -Nije ništa.
Ništa od krijumčara.
Šta ćemo sad?
Dok ih odvode i proveravaju, nećemo nikog naći.
Ne brinite, g. Hafman.
Ostanite ovde dok ne nađemo rešenje.
Dobro jutro.
Kafa.
Izvoli.
Da, to je za obroke.
Hvala. -Možeš da mi doneseš knjige?
Možda me čekaju dugi dani.
I pribor za pisanje.
Da pišem ženi, da ne brine.
Ali... -Ne, neću joj reći da sam ovde.
Samo želim da je umirim.
Bravo!
Izvinite. -Odbiću ti od plate!
Poslužila sam se...
Lep je.
Dobro ste uradili.
Nismo otvorili kutiju još od venčanja.
Baš je dobro.
Hvala. -Da, dobro je.
Hoćete još?
Rado. Sam ću se poslužiti. -Ne, dopustite.
Izvinite.
Tako mi je žao.
Nema veze. -Koja glupača!
Stvarno nema veze.
Kristalna je?
Da, ali nema veze.
Pazite da se ne posečete.
Ja ću, dušo.
Stvarno mi je žao.
Pisao sam ženi. Pošalji to sutra.
Razmislio sam.
Previše rizikujemo s vama ovde, pa...
Zamisli da im se ne javim!
I moja žena umire od brige.
Bilo bi opasno za sve nas.
Nemojte da mi zamerite, ali...
Neću to da uradim.
SEPTEMBAR 1941.
Bravo, Solanž.
Vrlo si hrabra.
Sad imaš lepe minđuše kao velika.
Doviđenja, gospodine. -Hvala.
Doviđenja, gospođice.
Doviđenja, gospodine.
Hoću da razgovaram s tobom.
Dođi da razgovaramo.
Dođi.
Razmislio sam.
Prestanimo da se lažemo.
Nikad nećemo imati decu, mojom krivicom.
Zašto sada to spominješ? -Pusti da završim.
Samo umišljaš.
Strpi se. -Godinama smo strpljivi.
Doktor je pokušao da me umiri...
Nećemo ih imati i tačka.
Ne znaš to.
On može da ima decu.
Biće kao naše.
Biće isto kao naše.
Shvataš?
Šta to tražiš od mene?
Povraća mi se.
Kako možeš to da tražiš od mene? -Zato što te volim.
Zaljubljen sam u tebe... -Ćuti!
I ti želiš dete. -Ne tako!
Dete je dete, svejedno.
Ako je tako važno, usvojimo ga.
Ima puno ratne siročadi!
Da! -Ne, želim naše! Ljudi moraju da misle da sam mu otac!
Koga je briga šta ljudi misle? -Mene!
Zašto ceo život, čim mi krene,
ne smem...
Uvek mi neko nešto zabrani.
Zašto ne bih mogao? Zašto ne smem?
Zašto šepam?
Zašto ne mogu da se borim za domovinu, budem junak, imam dete?
Zašto ne mogu da budem normalan? Zašto?
Muškarac koji ne može da ima dete nije muškarac.
Ne možeš to da tražiš od mene.
Niko nikad neće saznati.
Lud si.
Živimo u ludim vremenima!
Trenutno se u Parizu događaju i mnogo luđe stvari.
Vi u podrumu, ja u stanu...
Zar to nije ludo?
Zauzvrat, poslaću vaša pisma porodici.
To je ucena.
To je...
Razmena.
Molim vas,
pomozite mi.
Molim vas.
Dobro veče.
Kupio sam meso bez kupona.
Samo malo.
Nije gladan, ali odneću mu malo.
Ja ću.
Želim da se što pre završi.
Vidimo se večeras.
Niste napisali da ste ovde?
Ne.
Poslaću ga kad odem do Žanvijea. Manje je rizično jer živi daleko.
Voleo bih da ne jedete više gore.
Dobar dan.
Pogledao bih prsten s rubinom iz vitrine.
Odmah.
Ovaj?
Dobar je.
Precizan, elegantan.
Izrada je lepša od samog kamenja.
Trenutno je teško naći kvalitetno kamenje.
Čudno da neko tako talentovan radi
u ovako maloj draguljarnici.
Uzeću ga.
Tek sam kupio draguljarnicu.
Znam.
Bivši vlasnik je Hafman.
Tako je.
Imam prijatelje koji, kao ja,
vole da lepim ženama poklanjaju lepe stvari.
Preporučiću vas.
Hvala, g. Mersije.
Šta radiš?
Dođi da spavaš.
Ne mogu odmah.
Moram da dovršim ovaj broš.
Da pokažem Jungeru svoju novu kolekciju.
Tvoju novu kolekciju.
Prvu. Novu, prvu, nije bitno.
Glavno je da mu se svidi.
I njegovoj devojci.
Znaš, baš je simpatičan.
Upoznaću vas sledeći put. -Ne treba.
Zašto ne? Šta je sad?
Varaš se u vezi s njim. I ne poznaješ ga.
Ipak je on Nemac.
"Ipak je Nemac." To ništa ne znači.
Postoje dobri i loši.
Njegov otac radi što i ja.
Draguljar je, samo u Minhenu.
Zar to nije ludo?
Zato mu je sve ovo poznato.
Šta kažeš?
Lep je.
Stvarno?
Prelep.
Sviđa ti se? -Naravno.
A to još nije ništa, jer...
Nebrušen je, neobojen, nema kamenja.
Šta?
Šta "šta"?
Prošlo je mesec dana.
Ne.
Ne brini.
Idem gore.
Brzo ću.
Pokazaću vam.
Dobro jutro.
Prodao sam sve vaše leptir broševe.
Na tvom mestu bih pripazio.
Na šta?
Tvoja klijentela se možda ne svidi svakom.
S obzirom na toliki rizik s vama ovde,
dobro je biti dobar s njima.
Slažete se?
Nije mudro držati sve to ovde.
Nikad nisam verovao bankama.
Sada kad puno zarađujem, verujem im još manje.
Ne želim da idem. Ne podnosim šeficu.
Onda nemoj da ideš.
Ma da.
Ozbiljno.
Ne idi.
Ne idi više. Gotovo je, ne ideš više.
Računa na mene. -Kako, računa na tebe?
Moja baka je govorila:
"Groblja su puna neophodnih ljudi."
Ne brini za šeficu. Snaći će se, ne idi.
Volela bih.
Pa hajde!
Ne idi više.
Draguljarnica dobro posluje. Zarađujem dovoljno.
Eto. Rekao sam ti da mi veruješ.
A šta da radim po ceo dan? -Brini o mužu.
Donesi joj naš veš i gledaj.
Lud si. -Ne, volim te.
I ja tebe.
Brinuću o tebi kada budeš trudna.
Svaki dan.
Ljubavi.
Izvoli, evo.
Proslavi slobodu lepom večerom.
Može?
Ovo je iz apoteke.
Nekakav kalendar. Pokušavaš na plave datume.
Nije baš jasno, ali... -Ne.
Odustani od te gluposti.
Pogrešno smo postupili. -Prestani, rekla sam.
Ne želim da te izgubim.
Kako sad? Dogovorili smo se. Šta ćemo?
Šta ako ne uspe? -Uspeće. Zašto ne bi?
Hoće. Doktor je rekao da ne gubimo nadu.
A ako ipak ne bude? -Pokušaćemo ponovo sledećeg meseca.
Mi?
Ne. Ja ću pokušati sledećeg meseca.
Dobro, želiš da prestanemo?
Prestanimo. Nije teško.
Ako to želiš.
Kao prošli put, ne mogu.
Žao mi je.
Znam koliko želite dete.
Moj muž želi.
A ja...
Ne želim da celog života misli da je uništio moj.
Iako bih i ja htela bebu.
I to je nešto.
Da.
Da, nešto jeste, kao što kažete.
Šta ćete mu reći za nas?
Ništa.
Nisam ništa rekla prvi put, neću ni sad.
Na kraju će se pomiriti s tim.
Nije trebalo da mu ponudite draguljarnicu.
Pre nismo imali ništa, a sada želi sve.
Ne mogu još gore. Posumnjaće.
Moj muž zauzvrat šalje vaša pisma.
Možda bi trebalo da napišete jedno.
"Pomisao da te opet vidim...
Ti si moja večnost."
Moram da se vratim gore. -Da, da.
"Sve vas volim."
Hvala vam.
Hvala.
Dobar dan, gospodo. Dobro došli.
Žao mi je, ne govorim nemački.
Ne razumem...
Ne razumem.
Objasniću vam.
Nismo imali izbora.
Mogu da objasnim.
Šta da objasniš?
JANUAR 1942.
Reci...
Hoćeš da izađemo večeras?
Da izađemo?
U restoran. -Da!
Komandir Junger nas je pozvao.
Jedan vrlo otmen kabare. -Ne.
Zašto ne?
Mislila sam da ćemo biti sami.
Lepo nam je u dvoje, ali tako je svaki dan.
Zar ne bi bilo lepo da izađemo s još nekim?
Ne bi.
Šta da mu kažem?
Da mi je loše.
Draguljar!
Dobro veče. -Sedite, g. Mersije.
Vaša žena nije došla? -Nije...
Loše joj je. -Baš šteta!
Živeli.
Dakle, želeo sam da ta kolekcija bude više...
Isklesana. Nadahnuo me...
Cvet runolista...
Da.
Moje viđenje alpskog lišća.
Ne sviđa mi se.
Ne sviđa...
Previše je upečatljiv. Ne sviđa mi se.
Gospođica na svoj način želi da kaže
da nova kolekcija nema kvalitet one prethodne.
Kao da ste se...
Ugasili.
Loš kvalitet kamenja ne pomaže.
Ako dopuštate savet,
vratite se osnovama.
Da! Vaš leptir broš...
Napravite ga opet.
Samo možda veći.
Ali i dalje šik.
Da, svakako.
Mislim da si vrlo talentovan.
Jer me voliš.
Da, ali ipak...
Meni je ovo prelepo.
Otkad se ti razumeš u nakit?
Je li? Otkad?
Ne prazni se na meni. -Dosta, dosta.
Sve ćete ih dvaput pročitati.
Ručak.
Mislio sam... -Ne.
Šta ne? -Ne.
Neću da radim za njih.
Rad za njih je rad za vašu decu.
Zabranjujem da spominješ moju decu.
G. Hafman, i u slobodnoj zoni ima gladi.
To je tako.
Koliko ćeš mi platiti?
Koliko si ti meni.
Evo. Mislim da je to sve.
Prvo mi treba leptir broš.
I možda bi mogao da bude veći?
Više njih, ako može.
A što se tiče kamenja...
Izvadite ih odavde.
Eto. Prijatan rad.
Dobro jutro.
Ranije sam počeo.
Žao mi je, moram da radim.
Izvolite.
Bravo, g. Mersije.
Vidite?
Zašto tražiti drugde kad je sve već tu?
Izvolite, za vas je.
U znak zahvalnosti što ste prepravili prethodnu kolekciju.
Izvolite.
Napokon možete da radite s kamenjem dostojnim svog imena.
Hvala, vrlo ste ljubazni, ali ne mogu da priuštim ovo.
Ko je spominjao novac?
Ako vam zafali, ne oklevajte.
Mogu da nabavim još.
Išao sam kod Žanvijea.
Kupio sam polovni nakit za rastavljanje.
Verujete li u Boga?
Ne.
Ali verujem u Raj.
A Pakao?
Ne znam.
Za svaki slučaj, bolje je činiti dobro nego zlo.
A verujete li vi u Boga?
Ne.
Ali za svaki slučaj, bolje je imati Toru.
Prepao si me.
Zašto me tako gledaš?
Samo gledam.
Izgledaš dobro.
I jesam.
Onda u redu.
Sve je u redu.
JUL 1942.
Talentovani ste.
Svako je talentovan za nešto.
Samo treba otkriti za šta.
O čemu ste maštali kao dete?
Smejaćete mi se. -Ne, zašto?
Kao dete sam sanjala da budem daktilografkinja.
Vidite? Smejete mi se.
Nikako.
A zašto daktilografkinja?
Živela sam preko puta fabrike.
S prozora sam gledala sekretarice.
Uvek su bile lepo obučene i pušile cigarete.
Eto, kao mala sam maštala da kucam na mašini.
Zašto niste naučili?
Život.
Otišla sam iz Bretanje sa 16, počela da čistim kuće.
Onda sam upoznala Fransoa.
Možda nije prekasno.
"Jevrejska radnja"
Gde si bio?
Sve su uhapsili.
Žene, decu, sve.
Dolazili su ovamo? -Ne.
Kuda ih vode?
Ne znam.
Otvori!
Neću. Ovako smo svi sigurni.
Ovo je suludo! Otvori!
Ionako ne možete iz kuće!
Otvori! -Prestanite da vičete, dođavola!
Budite razumni.
Vratite se poslu.
Da biste mogli da šaljete novac ženi.
Dobro veče.
"Jevrejima ulaz zabranjen"
Prestani.
Rekla sam da prestaneš.
Prestani.
Fransoa!
Prestani!
Fransoa...
Ne želim.
Dokle ćeš me držati pod ključem?
Zatvorenik u svom podrumu!
Zatvorenik?
Imam kupce po ceo dan!
Zaključao sam vas u slučaju da neko siđe.
Slobodno izađite! Neću vas sprečavati!
Ovo radim da vas zaštitim.
Hvala. -Sa zadovoljstvom.
Doviđenja. -Vidimo se.
Zašto ne jedeš?
Pojedi bar meso.
Znam gde da nabavim paštetu.
Ne zanima te?
Šta kažeš?
Žanvije nije imao ahat.
Uzeo sam dijamante, smaragde.
Biće dobri za narukvice.
Sutra dolazi kupac. Treba da bude gotovo danas.
Odakle ti ovaj nakit?
Od Žanvijea.
Gade jedan!
Radim s nakitom ukradenim Jevrejima?
Ja nisam ništa ukrao.
Gubi se! -Nisam ga ja ukrao!
Gubi se!
Nisam ja! -Gubi se!
Od početka spaljuješ njegova pisma?
Suviše je opasno.
Sigurno misle da je mrtav.
A novac?
Vratićemo mu posle. Sve ćemo mu vratiti.
Ljubavi... Anđele...
Sve to radim samo da te zaštitim, da zaštitim nas.
Blanš!
Suviše je opasno. Radim to za...
Radim to za tebe.
Zašto me tako gledaš?
Ne gledaj me tako.
Molim te, razumi me.
Ništa nisam uradio.
Ne gledaj me tako!
Prestani!
Ta tvoja muzika!
Prestani! Prestani!
Izvini.
"Pomisao da vas opet vidim..."
Ne radite?
Ne. Gotovo je s tim.
Pišem ženi.
Žozefe...
Vaša pisma...
Ostanite tu, ja ću.
Dopustila sam sebi da dođem.
Jao! A ja mislila da laže da si bolesna.
Onda...
Kriješ dobru vest?
I ja sam bila tako bolesna.
Čestitam, draga!
Ovaj leptir broš je remek-delo g. Mersijea.
Dobar dan.
Evo, popravio sam kopču.
Imate radnika?
Vaša žena je legla.
Porodica će se uvećati.
G. Fransoa, talentovani ste za mnogo toga.
Pazite.
Jednog dana, taj čovek će zauzeti vaše mesto.
Dame!
Vreme je da se pozdravimo.
Rekao sam vam, g. Mersije.
Imate sreće.
Ali sreća je kao rat.
Ne traje.
Vidiš?
Strah može da promeni stranu.
Šta si uradio?
Došao je gore i svi su ga videli.
Morao sam nešto da učinim.
Trudna si!
Rekao sam ti da ćeš biti!
Veruj mi.
Da ga Nemci ne ukradu.
Shvataš?
U sefu je dokaz porekla.
Samo treba da pokažemo da je naš
jer vredi puno,
a sada će nam trebati novac.
Veruj mi.
A on? -Šta s njim, dođavola?
Šta?
Gotovo je s njim.
Mora da ode... Mora da ode.
Za razliku od njega,
ne dovodim porodicu u opasnost. Štitim je, štitim nas.
Činim ovo za nas.
Štitim nas.
Ništa više.
"Sinoć je bivši vlasnik moje draguljarnice,
Jevrejin po imenu..."
"Preti meni i mojoj ženi, tera nas da ga krijemo.
Bojimo se. Pomozite nam..."
Žozefe?
Žozefe!
Prijavljuje vas poštom.
Morate odmah da odete!
Zvaću pomoć!
Nemojte.
Ne dovodite sebe u opasnost. Ne rizikujte.
Posebno sada.
Drago mi je zbog vas.
Vidite?
Nisam vam trebao.
Čekajte! Mora da postoji način da se otvore vrata!
Kuda tako žurite?
Imate li isprave?
Vaše isprave.
Molim? -Imate li isprave?
Pomoći ću vam.
Dakle...
Žozef Hafman.
To nije...
Molim?
To nije moja prava isprava.
Zamenio sam sliku da...
Moram da vam objasnim. -Ne treba.
Svi u Parizu nose lažne jevrejske isprave.
Nisam Jevrejin.
Ja sam Francuz.
Zalagaoničar me prijavio?
Zovem se Fransoa Mersije.
Francuz sam, nisam Jevrejin. Ono je moja draguljarnica.
Blanš!
A zašto ne Levijeva krojačnica ili Koenova apoteka?
Žuta zvezda je obavezna.
Blanš!
Kuda idemo?
Kuda me vodite?
Slušajte! Slušajte!
Komandir Junger mi je prijatelj. Zovite ga!
Recite mu da ga traži Fransoa Mersije!
On mi je prijatelj!
Komandir Junger! Fransoa Mersije!
On mi je prijatelj! -Začepi!
Stavite svoju sliku ovde.
Spakujte se. Morate da odete pre policijskog časa.
Požurite!
Izvolite.
Ne, ne mogu da prihvatim. -To je vaš novac. Od vašeg nakita.
Kada se rat završi,
kada se vratite u svoju draguljarnicu,
molim vas, recite svima da vas je moj muž skrivao.
Hvala.
"Sinoć se bivši vlasnik moje draguljarnice,
JEVREJIN ŽOZEF HAFMAN, vratio s rezervnim ključem..."
Uhapšen 28. 9. 1942. - Jevrejin
Prevod MEDIATRANSLATIONS
TVRip - DrSi Prilagodba metalcamp