A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
1551-et írunk. Japánban tombol az anarchia.
Több évszázad béke után a központi kormányzat elvesztette az uralmat…
és a nemzet brutális polgárháborúba süllyedt.
Anarchia uralkodik, a hadurak pedig, a daimjók,
a hatalomért és a földbirtokokért harcolnak.
Az aprócska Owari tartományban
az egyik jelentéktelen klán, az Oda egy tagja
véres hadjáratra készül,
amelyben ezreket vágnak le,
és amely meghatározza Japán sorsát a következő 300 évre.
JAPÁN 1551
Az Oda család számára 1551 legfontosabb eseménye a nagy Oda Nobuhide halála volt.
Nobuhide halálát követően
azonnal széthúzás lett úrrá az Oda klánban.
Sosem fogod vezetni ezt a klánt!
A halál, a családfő távozása
minden birtokon, minden klánban a legnagyobb válság pillanata volt.
A klánt általában családként értelmezzük,
de nem a mai értelemben vett család.
A magját a vérrokonok alkotják,
a fivérek, akik a vezetésért harcolnak,
de részei a szolgák, a hűbéresek,
a rokonok, ezért klikkekre bomlik.
A klikkek ilyenkor teszik próbára az erejüket.
Az Oda család másik gondja az volt, hogy kis klán voltak,
amelyet sokkal nagyobb klánok vettek körül.
Jobban kellett figyelniük a stratégiára,
a túlélés érdekében óvatosabbnak kellett lenniük,
hiszen kis hal voltak a cápák között.
Mivel az Oda család nagyon veszélyes helyzetben volt,
Oda Nobuhide meglepte a családot azzal,
hogy legidősebb fiát, Oda Nobunagát jelölte meg örököseként.
Nobunaga több okból sem volt túl népszerű.
Erős volt a széthúzás Nobunaga fivérei és unokatestvérei között,
és ezekből jó néhány akadt.
Mind azt gondolták, hogy alkalmasabbak az ifjú Nobunagánál.
Nobunaga viselkedése az apja temetésén
csak fokozta a családtagok már meglevő megvetését,
mert az illedelmes, gyásszal teli viselkedés helyett
fogott egy marék füstölőszert, és az oltárra hajította.
Bolond!
Nobunaga ismerten hirtelen haragú volt.
Féktelen, szabályszegő figura volt.
Így aztán az Oda klánban sokan,
ahogy az Odákkal szövetséges daimjó családokban is,
bolondnak tartották.
Fivérem, kérlek!
Japánban nagyon fontosak a ceremóniák.
A klántagok szerették a hagyományok szerint intézni a dolgokat.
De ő magasról tett a hagyományokra.
Nobunaga viselkedése akkora aggodalmat keltett
azoknak a körében, akiket vezetnie kellett,
hogy az egyikük a lehető legdrámaibb tettre szánta el magát.
Hirate Masahidénak hívták,
és ő lett volna az örökös főtanácsadója.
Nobunaga viselkedése miatt akkora undort és szégyent érzett,
hogy szeppukuval tiltakozott.
Vagyis felvágta a hasát.
Ez rituális önkibelezést jelent.
Feljegyeztek eseteket, amikor a vágás megejtése után az illető
kitépte a beleit.
Lehetőséget adott a saját halál uralására.
Ugyanakkor,
bizonyos esetekben, tiltakozás volt.
Az elkövetője a sokk erejével vett rá valakit valaminek a megtételére.
Masahide azt jelezhette az Oda klán többi tagjának,
hogy ha ennyire bolondnak tartjátok Nobunagát,
engem viszont tiszteltek,
az öngyilkosságom jelezze azt,
hogy nem Nobunaga az, akit támogatni akartok.
Nobunaga élete kezdettől veszélyben volt.
Látta, hogy egyedül van, veszélyes terepen.
Ráadásul a családi terepen.
A hadakozó fejedelemségek korában gyakoriak voltak a családi gyilkosságok.
Apák ölték meg a fiaikat.
Fiúk az apjukat.
Fivérek egymást.
A cél a hatalom megszerzése volt.
Gyanították, hogy a felesége, Nōhime, összeesküvést sző ellene…
mivel a halálos ellensége, Saitō Dōsan lánya volt.
Dōsan Mino Viperája volt, Nōhime a Vipera lánya.
A házasságuk a két klán békekötésének része volt,
ezért élt a gyanú,
hogy Nōhimét kémként küldték hozzá.
Sőt, azért, hogy akár meg is öljék, ha szükséges.
Az ilyen, házassággal kötött szövetségek fő veszélye az volt,
hogy az ember az ellensége lányával osztotta meg az ágyát.
Akár meg is mérgezhette.
Nobunaga halála jó nekünk.
Önző.
Csak magára gondol.
Azt is rebesgették, hogy összeesküvést sző
Nobunaga öccsével, Nobuyukival.
ODA NOBUYUKI NOBUNAGA ÖCCSE
Nobuyukit szerette a család,
mivel józan természetével Nobunaga ellentéte volt.
Ha úgy teszik, ő volt a jó fiú.
Az apja életében végig méltósággal viselkedett.
Nobunaga szerencséjére az egyik hűséges embere elárulta,
hogy Nobuyuki puccsra készül.
Kérlek, bocsáss meg nekem!
Bátyám…
Többé nem vagy a testvérem.
Ez a személyisége olyan oldalát mutatta meg,
amely mélységesen brutális.
A túlélés vágyában gyökeredzett,
a siker vágyában.
Nobunaga ezzel mutatta meg,
hogy mindent magának akar, és ha kell, ezért az életét is adja.
Ennek az embernek a veresége
azt mutatta meg, hogy Nobunagával számolni kell.
A közvetlen családjából jövő fenyegetések felszámolása után
Nobunaga az utolsó és legnagyobb veszélyre fordította a figyelmét,
ami a hatalmát fenyegette Owariban.
Az unokatestvérére, Nobukatára.
Nobukata Owari északi részét uralta.
Háromezer ember várta a parancsait.
Nobukata ádáz ellenfél.
Adott tehát két feltörekvő harcos.
A rivalizálásuk elkerülhetetlen volt,
mivel mindketten Owari területének nagyjából a felét birtokolták,
és terjeszkedni akartak.
Nem csak a területek birtoklásáért vetélkedtek,
hanem az Oda klán feletti uralomért is.
Úgy gondolom, hogy Nobunaga emiatt a döntő ütközet lehetőségét kereste,
amely határoz a sorsáról.
Oda Nobunagának a háborúhoz szamurájhadseregre volt szüksége.
Nyolcszáz évvel Nobunaga kora előtt
a szamuráj név nem volt vágyott, mert azt jelentette: szolga.
Ám fokozatosan elnyerte mai jelentését,
és Európa lovagjainak japán megfelelőjét kezdte jelölni.
A szamuráj a bushikat, a harcosok osztályát jelölte.
A szamurájok leghíresebb fegyvere a katana volt,
a japán kard.
Sokan tartják a történelem során készült legkiválóbb kardtípusnak.
A hajlított penge borotvaéles és ellenálló.
A szamuráj a hüvelyből kirántva azonnal pusztító csapást mérhetett.
A lovas szamurájnak hatalmas előnyt adott,
mivel a gyalogosokra fentről lesújtva…
a ló teljes lendületét beleadhatták a csapásba.
Lenyűgözően képzett harcosok.
Egy évszázadig csak a harcot ismerték. Erre és ebbe születtek.
Valószínűleg a történelem legjobb harcosai voltak.
Nobunaga a szamurájok ősi hagyományaihoz tartotta magát.
Ugyanakkor rájött, hogy a hadviselés Japánban kezd megváltozni.
A hadviselés lassan iparivá vált. Nagy seregre volt szükség.
Oda Nobunaga gyakorlatilag Nagy Sándor japán megfelelője.
Kora valószínűleg leginnovatívabb hadvezére volt,
mert rendkívül nyitott volt minden új ötletre.
Nobunaga színre lépéséig
a hadseregek és a csaták viszonylag kis léptékűek voltak.
Ahogy nőttek a hadseregek
a túlélésre való törekvéstől hajtva,
Nobunaga egyre több és több közrendűt toborzott.
Ők voltak az ashigaruk.
Alapvetően besorozott parasztok voltak.
Gyalogos katonák.
Addig a szamurájok elnyomása alatt éltek,
már nagyjából 400 éve.
Senkik voltak,
a nagyurak rabszolgái,
és az életüknek nem volt semmilyen értéke.
Csakhogy Nobunaga ashigarui teljesen mások voltak,
mint a hagyományos ashigaruk, nem parasztok egy karóval felszerelve.
Nobunaga megfelelően felszerelte és kiképezte őket.
Felismerte, hogy egy kis hűséggel
rendkívül hatékonnyá és veszélyessé tehetők.
Ezek a csapatok többet értek bármelyik szamurájnál.
Gyülevész hordából igazi hadsereggé váltak.
Egy évvel a fivére megölése után, 1558-ban,
kb. 3000 fős, főleg parasztkatonákból álló új seregével,
Nobunaga elhagyta Dél-Owariban található erődjét,
és északra vonult riválisa, Nobukata ellen.
Válaszként
Nobukata hadba szólította 3000 harcedzett szamuráját,
hogy elpusztítsa a betolakodókat.
Nobunaga tapasztalatlan harctéri parancsnoknak,
és az esélyek nem mellette szólnak,
de van egy előnye,
a külvilágból kapott ajándék,
amely örökre meg fogja változtatni a hadviselést Japánban.
Egy Macauból induló portugál hajót 1453-ban
a vihar letérített az útjáról,
és Tanegashima apró szigetén szenvedett hajótörést,
Japán déli partjainál.
Az úti célja Kína volt,
de ahogy a japán történelemben sokszor, hiba történt.
Nem Japán volt a cél, de oda keveredtek.
Volt náluk egy fegyver, az arquebus.
A lőfegyverek használatában sok daimjó nem látott azonnali előnyt.
Lassan lehetett megtölteni őket, hangosak voltak, büdösek,
esőben pedig hajlamosak voltak besülni.
Ezért a daimjók erősen hezitáltak az arquebus alkalmazásával kapcsolatban.
Oda Nobunaga kevésbé aggódott.
Kisebb hadúr volt,
ezért tudta, hogy minden előnyt ki kell használnia
az erősebb ellenfelek legyőzésére.
Kezdettől sokkal nyitottabb volt az arquebus alkalmazására.
Oda Nobunaga elsők között ismerte fel a lehetőségeit,
és nagy mennyiséget vásárolt,
ami lehetővé tette, hogy a puska a csatamező egyik eleméből
meghatározó elemmé lépjen elő.
Nobukata és Nobunaga konfliktusában
Nobunaga volt a kezdeményező fél. Elhagyta Kiyosu várát,
és Iwakura felé indult,
ahol Nobukata erői állomásoztak.
Nobunagának ekkor kb. 3000 katonája lehetett.
A puskái száma 400 vagy 500 körül volt.
Nobukata serege szintén kb. 3000 főt számlált.
A felszerelésük is jobb lehetett valamivel.
Készen kell állnotok a halálra.
Indulás!
Nobukata és Nobunaga számára ez volt a döntő ütközet.
Még ha nem is pusztítják el teljesen az ellenfél seregét,
a vesztestől valószínűleg
a győzteshez álltak volna át a katonái, és a vesztest megsemmisítik.
Várj!
Nobunagának csellel be kellett csalogatnia a támadó ellenséget
a puskák kb. 100 méteres hatótávolságába.
Várj!
Tűz!
A muskétások sorainak egymást követő sortüzei
a legkiválóbb ellenfelet is megtizedelték volna, páncélzattól függetlenül.
Csakhogy a muskéták újratöltése nagyon sokáig tart.
Így aztán a csata idővel…
kézitusába ment át.
Ebben a csatában egy főleg parasztokból álló sereg
egy főleg elit, a parasztokat lenéző harcosokból álló sereggel harcolt.
Amikor a fáradt szamurájok elég közel érnek,
azok várják őket, akiknek nincs vesztenivalójuk, de mindent megnyerhetnek.
A közelharc sokkal brutálisabb, mint hinnénk.
Azt is érezni, mit evett reggelire az ellenség.
Látod, ahogy kialszik a fény a szemében,
amikor hasba szúrod.
Közben golyók fütyülnek a levegőben.
Emberek ordítanak,
harci kiáltások, és a sebesültek jajveszékelése.
Pokolbeli küzdelem lehetett.
Három óra harc után Nobunaga emberei kerekedtek felül.
Áttörték Nobukata vonalait, és győzelmet arattak.
A csata végére 1200 volt a halottak száma.
Ez hatalmas veszteség egy ilyen kis csatában.
Az Iwakura erők Nobukata vezetésével Iwakura várába vonultak vissza.
A vár három hónapig állta az ostromot, de aztán elesett.
Nobukatát megölték…
Nobunaga pedig véglegesen megszerezte az uralmat Owari tartomány felett.
Az ukinói csata következményeként
Nobunaga végre az uralma alá hajtotta Owari tartományt.
Ő lett az Oda klán ura.
Nobunaga fiatal kora ellenére kiváló taktikai parancsnokká kezdett fejlődni.
Többé már nem tartották „Owari bolondjának”.
Felismerte, a saját seregén belül,
a hagyományos szamurájok erősségeit és gyengeségeit.
A parasztkatonák előnyeit… és a technika fontosságát.
Szerintem ekkor vált igazán ambiciózussá.
Nobunaga katonai tehetsége Owari meghódításában mutatkozott meg,
és most máshol is érvényesíteni akarta.
Kilenc véres évvel az apja halála után
Nobunaga az Owari tartomány megkérdőjelezhetetlen ura lett.
Ám alig kezdődött meg az uralma, amikor keleten új fenyegetés támadt.
Imagawa Yoshimoto, Japán egyik legrettegettebb hadura, vagyis daimjója,
mozgásba lendült hatalmas seregével.
A célpontja Kiotó, a főváros, a katonai hatalom hagyományos központja.
Ehhez át kell vonulnia Owarin.
Ha sikerrel jár,
végzetes csapást mér Nobunaga növekvő ambícióira.
Féltucat, talán nyolc olyan igazán hatalmas daimjó volt,
akik megkísérelhették volna azt, amit a nemzet egyesítésének nevezünk.
Ehhez a fővárost, Kiotót kellett elfoglalni.
Az egyik az Imagawa klán volt.
Imagawa Yoshimoto el akarta foglalni Kiotót.
Ehhez a város ellen kellett vonulnia.
Az út pedig Owari tartományon át vezetett.
Nobunaga viszont nem akarta átengedni Imagawát.
Nobunaga úgy döntött, ellenáll Imagawa előretörésének.
Így aztán muszáj volt harccal eldönteniük a kérdést.
Az Odákkal való konfliktusban minden előny Imagawa Yoshimotónál volt.
Imagawa Yoshimoto nagyon nagy,
gazdag, hatalmat adó terület ura volt.
Néhány korabeli forrás szerint a serege 45 000 emberből állt.
A valóság inkább 25 000 lehetett,
de ez is sokkal több Nobunaga katonáinak számánál.
A két sereg közt 12:1 arányú volt a különbség.
Mivel Imagawa hatalmas túlerőben volt,
úgy gondolta, megsemmisíti Nobunaga erőit,
és folytatja az útját Tokió felé.
Ezért Nobunaga számos határmenti erődjét támadta meg,
és könnyedén el is foglalta őket.
A feladatot végrehajtó szamurájt Tokugawa Ieyasunak hívták.
Ieyasu fiatal, de kiváló taktikus.
Yoshimotót szolgálja.
De rendkívül ambiciózus,
és látja, hogy a jövő sokkal többet tartogathat számára.
Nobunaga tábornokai jól tudják, hogy nem ők az esélyesek,
hogy túlerővel néznek szembe, ezért sürgetik,
hogy tegye azt, amit szokás: sáncolja el magát
a legjobban védett erődjében,
és próbálja meg átvészelni, hátha fordul a szerencse.
Nobunaga teljesen mást gondolt.
Szokatlan húzásra készül,
amivel meglepheti az ellenséget,
és reméli, hogy ez a hazárdjáték elég ahhoz,
hogy a saját javára fordítsa a helyzetet.
Nobunaga egyik kiemelkedő képessége a szervezőkészsége volt.
Az ellenség túlerőben volt,
neki viszont jobbak voltak a felderítői.
Ez a dolog csodásan példázza Nobunaga zsenialitását.
A tartomány tele volt a felderítőivel,
akik naponta, sőt, talán óránként szállították a híreket.
Az ellenség mozgása, ereje, a táborhelyei, a mozgása.
Mindenről tudott.
Nobunaga kiderítette, hogy Yoshimoto tábora
az Okehazama hegy tetején van.
Imagawa Yoshimoto az Okehazamán táborozik, 5000 emberrel.
Vagyis a sereg többi része máshol van.
Szóval igen, kiderül,
hogy bár Imagawa Yoshimoto serege a nagyobb,
ez a sereg megoszlik. Szét van szóródva.
Nobunaga arra jutott, hogy ha meg tudja ölni az ellenség vezérét,
a serege összeomlik. Semmi más nem tartja össze.
Nem kell megverni őket, elég megölni Imagawa Yoshimotót.
Úgy döntött, meglepetésszerű támadást indít.
A polgárháborúnak ebben a szakaszában a csatákat főleg hagyományosan vívták.
A nyílt mezőn csaptak össze. Várostromokat vívtak.
Senki sem próbálkozott még ilyen támadással.
Nobunaga viszont kész volt sokkal nagyobb sereget megtámadni,
kis esélynél is, hogy megragadja a lehetőséget.
Éjjel vagy meglepetésszerűen támadni.
Korai jele ez annak, hogy milyen okos,
újító, formabontó gondolkodású Nobunaga.
Nobunaga és a serege felvette a pozícióját Yoshimoto tábora körül.
Imagawa Yoshimoto éppen fejszemlélést tartott.
Ezen a szertartáson a hadúr, a parancsnok,
megszemléli az ellenséges katonák levágott fejét.
A fejeket gondosan előkészítik, megmossák, kisminkelik.
Különös módon a ceremónia egyszerre hátborzongatóan
áll bosszút az ellenségen, megalázva,
hiszen a fejet tárgyként mutogatják,
de van benne egyfajta tiszteletadás is.
A fejeket meg kell szemlélni,
megadva a végtisztességet és tiszteletet volt tulajdonosaiknak.
Azt mondhatjuk, hogy Imagawa Yoshimoto nincs harckészültségben.
Esznek, isznak, azt ünneplik, hogy addig minden nagyon jól ment.
Nobunaga erre a pillanatra várt.
Csakhogy nagy a kockázat. Minden pengeélen táncol.
De nincs választása.
Meg kell ölnie Yoshimotót. Le kell vágnia a kígyó fejét.
A katonái berontanak a táborba,
és elkezdik mészárolni Imagawa katonáit.
Imagawa emberei összezavarodnak, nem tudják, mi ez.
Imagawa Yoshimoto azt hiszi, ez csak egy csetepaté,
hogy a részeg katonái kaptak össze.
Eltelik némi idő, mire rájönnek, hogy megtámadták őket.
Közben az Oda klán csapatai rohamoznak.
Imagawa katonái pánikba esnek. Eldobják a fegyvereiket.
A domb felé menekülnek, ahogy csak tudnak.
Teljes a káosz.
Rövid időn belül…
Yoshimoto körül csak 300 ember marad. Ezzel megfordult a helyzet.
Elkeseredett harc folyik.
Oda egyik embere rátámad magára Yoshimotóra.
A tábornok halott.
A megmaradt Imagawa erők elmenekülnek.
Az Imagawák többi, máshol levő csapata
a hír hallatán visszavonul.
Nobunaga lenyűgöző győzelmet ért el.
Az okehazamai csata csak 15 percig tartott,
mégis a japán történelem egyik legfontosabb ütközete volt.
A sikeres meglepetésszerű támadás jó mutatja, hogy olyan stratégiai zseni,
amilyen nagyon kevés akad ebben a korban.
A kisebb klánok többsége sosem mert volna szembeszállni ekkora ellenféllel.
Az a viselkedés, amely annyira nyugtalanította Nobunaga saját hűbéreseit
az apja temetésén…
itt is megmutatkozik.
Látszik, hogy fékezhetetlen,
kockázatkereső, ugyanakkor alaposan átgondolta…
hogy mi a legjobb lehetőség a túlélésre és a hódításra.
Amellett, hogy megsemmisítette Közép-Japán egyik fő erőközpontját,
széles körben ismertté tette Oda Nobunagát.
Emellett ez volt a kiindulópont,
az úté, amelynek a végén ismét egyesítette Japánt.
Az okehazamai csata következtében Nobunaga két fontos szövetségest szerzett,
akik sok évig támogatták, és segítették a későbbi győzelmeiben.
Nobunaga Okehazamánál figyelt fel először a tehetségére
egy fiatal szamurájnak, aki eredetileg ashigaru volt.
A férfi neve Toyotomi Hideyoshi volt.
Hideyoshi egyszerű gyalogosként kezdte Nobunaga seregében,
de lenyűgözte az urát harci képességeivel.
Ráadásul nem csak harcosként volt kitűnő.
Természetes tehetsége volt mások irányítására,
vagyis parancsnoki képességekről tett tanúbizonyságot.
Hideyoshi gyorsan emelkedett a ranglétrán,
Nobunaga egyik leghűségesebb tábornok lett,
és fontos szerephez jutott Japán történelmében.
A csata után egy másik fontos szövetség is köttetett,
amely nagyon különbözött Nobunaga és Hideyoshi kapcsolatától.
Tokugawa Ieyasuról van szó.
Fiatal korában a saját apja adta át túsznak az Imagawa családnak.
Itt nevelkedett, és azt várták tőle, hogy az Imagawa seregben szolgáljon.
Csakhogy az Imagawa család feje immár halott volt.
Így aztán Ieyasu úgy döntött, csatlakozik
ura legyőzőjéhez, Oda Nobunagához.
Az, hogy Ieyasu ilyen gyorsan állt át,
annak a jele, hogy a korban változékonyak voltak a szövetségek.
Már nem voltak szabályok. Totális háború dúlt Japán megszerzéséért,
és azok, akik felvállalták a kockázatokat,
nagyobb valószínűséggel csatlakoztak azokhoz,
aki hatalmasabbnak vagy ígéretesebbnek tűntek.
Az okehazamai csata jelentősége az volt,
hogy ezután lépett szövetségre a Japán sorsát meghatározó három férfi,
Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi és Tokugawa Ieyasu.
Ieyasuval és Hideyoshival az oldalán
Nobunaga véres hadjáratok sorát indítja riválisai ellen.
Egyre több területet foglal el.
Majd vakmerően a fővárosra, Kiotóra támad.
Innen aztán Nobunaga elindítja legmerészebb vállalkozását,
Japán egészének egyesítését.
Azonban még korántsem győzött.
Nyugaton és északon több olyan daimjó akad,
akik Nobunaga hatalmát fenyegetik,
mert nem akarnak behódolni neki.
És akik nem hódolnak be neki,
megismerik a dühét, a kardját,
mert nem tűri a függetlenséget.
Csak ilyen hozzáállású ember lehet az, aki elkezdi egyesíteni Japánt.
A fejlemények elkerülhetetlenül dühítették fel Nobunaga vetélytársait.
Tudták, hogy Nobunaga magának akarja a hatalmat.
Így aztán küszöbön állt a Japánért folyó igazi csata kezdete.
A feliratot fordította: Vass András