NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
1568.
Kymmenen vuotta sen jälkeen, kun oli käynyt taistelua provinssinsa hallinnasta,
voimakas samuraisotaherra Oda Nobunaga on vallannut suurimman osan Keski-Japania,
mukaan lukien pääkaupunki Kioton.
Nyt suuren kunnianhimon ajamana -
hän haaveilee murskaavansa häntä yhä vastustavat voimakkaat klaanit.
Ja ensimmäistä kertaa vuosisataan -
yhdistävänsä koko Japanin yhden lipun alle.
Mutta Nobunagan legendaarinen julmuus on levittänyt vihaa häntä kohtaan.
Voimakkaat viholliset kaikkialla suunnittelevat hänen tuhoaan.
JAPANI 1568
Nobunaga oli mestari taistelukentällä.
Kiotossa hän alkoi tajuta potentiaalinsa saada valtaa.
HISTORIOITSIJA, YAMANASHI GAKUIN -YLIOPISTO
Tämä aiheutti pysyvää kaunaa Nobunagan vihollisissa.
He tiesivät Nobunagan himoitsevan valtaa.
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
Tämä merkitsi sitä, että Nobunagan valta Keski-Japanissa yhdisti vastustajia,
jotka erilaisista lähtökohdistaan huolimatta liittoutuivat,
koska olivat huolissaan Nobunagan kasvavasta vallasta.
Jos halusi vahvistaa valtansa Keski-Japanissa,
Nobunagan täytyi joko saada puolelleen tai eliminoida muut.
Buddhalaiset temppelit ja populistiset lahkot olivat hänen suurimmat uhkansa.
Buddhan siunausta meille…
Buddhalaiset vallanpitäjät olivat valtava este Nobunagan tiellä.
Nämä instituutiot liittyivät syvästi maan poliittiseen rakenteeseen.
Ne käyttivät tottuneesti poliittista vaikutusvaltaa.
Buddhalaisuudella on pitkä historia Japanissa.
Se saapui Japaniin ennen kuin Japanissa oli keskitetty byrokraattinen hallinto.
Ajatuksena oli, että suuret temppelit suorittavat rituaaleja ja seremonioita,
jotka suojasivat Japania hyökkäyksiltä, sairauksilta ja vaikeuksilta.
Se oli jumalainen suoja ulkoisia ja sisäisiä uhkia vastaan.
Buddhalaiset instituutiot olivat jopa yhtä vahvasti aseistettuja kuin sotaherrat.
He olivat valmiita taistelemaan kuolemaan asti.
He tiesivät, että voitto taistelussa takaisi pääsyn taivaaseen.
Näillä instituutioilla oli siis sotilaallista valtaa,
joka esti Nobunagaa hallitsemasta koko Keski-Japania.
Kutsuit minua?
Haluan eroon näistä loisista!
Mitsuhide!
Liikkeelle!
Kyllä, herra.
Suuret buddhalaiset instituutiot -
eivät olleet ainoa, eivätkä edes suurin uhka,
joka tuli buddhalaisten suunnalta.
Ikkō-ikki oli uusi, militantti buddhalainen lahko.
Sillä oli uskovien yhteisöjä ympäri maan.
Ikkō-ikki vetosi yksinkertaisiin maalaisiin ja työläisiin,
koska se oli yksinkertainen tie pelastukseen.
Piti vain uskoa Buddhaan.
Se oli erittäin voimakas maassa, joka kärsi yhä köyhyydestä, nälästä ja sodasta.
Ikko yhdisti ihmisiä eri sosiaaliluokista.
He halusivat puolustaa palvontapaikkojaan ja yhteisöjään yhdessä.
Yhteinen usko yhdisti kauppiaita, kyläläisiä ja munkkeja -
yrittämään kaataa daimioiden vallan.
1500-luvun lopulla ikkō-ikkillä oli verkostoja kaikkialla Japanissa.
He rakensivat suuria temppelilinnoituksia.
Heitä alkoi nousta lähes joka provinssissa.
Munkkien ja talonpoikien armeijat -
vastasivat korkeammalle vallalle. He eivät aikoneet alamaisiksi -
daimio-johtajille, mukaan lukien Oda Nobunaga.
Oda Nobunaga -
kiduttaa kansaamme.
Hänen tekonsa ovat paholaisesta.
Meidän on unohdettava ajatus, että nämä buddhalaiset munkit olivat rauhan miehiä,
jotka viettivät elämänsä rukoillen. He olivat valtava sotilaallinen vihollinen.
Nobunagan täytyi tehdä häntä uhmaavasta ikkō-ikkistä esimerkki.
Hän ei voinut sallia kapinoita strategisilla alueilla,
joita halusi hallita. Heidät täytyi tuhota.
Lähtiessään ikkō-ikkiä vastaan, Nobunaga pyrki sen täydelliseen hävittämiseen.
Hän aikoi tuhota kaikki tiellään seisovat.
Elokuu 1570.
Nobunaga lähtee tuhoamaan ikkō-ikkin lopullisesti.
Murskattuaan useita heidän linnoituksiaan,
hän päättää iskeä Japanin buddhismin keskuspaikkaan,
Enryaku-jin temppelikompleksiin.
KIOTO
Se päätös uhkaa kaikkea, mitä Nobunaga on saavuttanut.
Me buddhalaisina emme voi sallia tätä.
Emme salli hänen toimiaan.
Enryaku-ji oli Japanin poliittisesti vaikutusvaltaisin buddhalaiskompleksi.
Vuosisatojen ajan sen poliittinen valta oli ollut suurimpien sotaherrojen tasolla.
Sillä oli läheiset siteet hoviin.
Vaikka on vastoin Buddhan opetuksia viedä keneltäkään henkeä…
Yksi asia, joka raivostutti Nobunagaa,
joka oli muutenkin buddhalaisuutta vastaan,
oli se, että munkit olivat antaneet turvapaikkoja hänen vihollisilleen.
Se oli niin lähellä Kiotoa,
että sieltä näki suoraan kaupunkiin,
joten se oli potentiaalisesti strateginen uhka Nobunagan selviämiselle.
Joten hän teki uransa kohtalokkaimman päätöksen.
Hän hyökkäisi ja tuhoaisi -
Japanin suurimman luostarin, Enryaku-jin.
Syyskuussa 1571 -
Nobunaga kokosi armeijan, joka oli suuri kuin isossa taistelussa -
vakavasti otettavaa vihollista vastaan.
Nobunagan eteneminen Enryaku-jihin sai suurimman osan siviiliväestöstä -
pakenemaan vuoren huipulle.
Hieivuorelle, missä Enryaku-jin luostarikompleksi sijaitsi.
Nobunaga komensi joukkonsa etenemään pitkin vuorenrinnettä,
tappamaan kaikki -
ja polttamaan rakennukset.
Sengoku-ajan sodankäynti oli julmaa joka taholta,
mutta Enryaku-ji aivan erityisesti.
Lähteiden mukaan Nobunagan joukot olivat kuin villieläimiä.
Nobunagan miehet olivat päässeet vuoren huipulle ja itse temppeliin.
Nobunagan joukkojen lähestyessä Enryaku-jille esitettiin uhkavaatimus.
Olkaa uskollisia Nobunagalle,
tai vastustakaa ja tuhoutukaa.
He valitsivat jälkimmäisen.
Temppeli poltettiin maan tasalle.
Itäiselle taivaalle katsoessaan Kioton asukkaat saattoivat nähdä sen hehkuvan -
maan kuuluisimmasta buddhalaisluostarista nousevien liekkien väreissä.
Nobunagan miehet ottivat kiinni kaikki, jotka olivat paenneet suurpalosta.
Oletko kunnossa, äiti? -Pakene.
Äiti! Juokse!
Äiti!
Hyökkäyksessä ei säälitty ketään. Yhtäkään munkkia, naista tai lasta -
ei säästetty.
Nobunaga määräsi, että kaikki, mukaan lukien naiset ja lapset,
menettäisivät päänsä. Edes sotilaat itse pystyivät tuskin katselemaan näkyä.
Sanotaan, että 20 000 ihmistä kuoli -
tässä tyrannian ja julmuuden suurimmassa teossa.
Se inhotti jopa hänen uskollisimpia kenraalejaan.
Akechi Mitsuhide, itsekin harras buddhalainen,
alkoi siitä pitäen epäillä Nobunagan kykyä hallita.
Nobunagan luonteessa oli selvästi jotain patologista.
Kaikki daimiot käyttivät voimaa, mutta Nobunaga tuntui nauttivan siitä.
Se oli puhdas joukkomurha.
Kerrotaan, että vuorenrinnettä alas valui tulvehtien verta.
Sitä pidettiin viestinä toisille buddhalaisille lahkoille.
Se oli viesti myös toisille daimioille, että Nobunaga ei välittänyt säännöistä.
Ensi kertaa jollakulla -
oli realistinen mahdollisuus yhdistää ainakin Japanin keskeiset provinssit,
ja hän tekisi sen verenvuodatuksen ja miekan avulla.
Mutta Enryaku-jin tuho palaisi piinaamaan häntä myöhemmin.
Verenvuodatus jatkuu, kun Nobunaga hyökkää yhä useampiin linnoituksiin -
ja murhaa lukemattomia buddhalaisia.
Nämä teot raivostuttavat toiset voimakkaat daimio-sotaherrat -
ja Nobunaga saa vastaansa tähän asti voimakkaimmat vihollisensa.
Buddhalaiset eivät olleet ainoita, joita Hieivuoren tapahtumat järkyttivät.
Monet daimiot olivat nyt vakuuttuneita,
että Nobunaga oli julma tyranni, joka piti syöstä vallasta.
Kuitenkin vain harvalla oli resursseja tehdä se.
Yhdellä oli.
Hänen nimensä oli Takeda Shingen.
Takeda Shingen oli daimio Keski-Japanin Kai-provinssissa.
Hänet tunnettiin erityisen hurjana sotilaskomentajana.
HISTORIOITSIJA
Hänet tunnettiin Kain Tiikerinä.
Hän oli yksi viimeisistä, joilla oli mahdollisuus…
HISTORIOITSIJA
…estää Nobunagan eteneminen Japanissa.
Hänellä oli mutkikas maine. Toisaalta hän oli hyvin väkivaltainen.
Joistain rikoksista rangaistiin elävänä keittämisellä.
Toisaalta hän oli buddhalainen munkki.
Häneen liittyvä iskulause viittaa Buddhan sanoihin:
"Taivaan alla vain minä olen kunnioituksen arvoinen."
Shingen muutti sen muotoon "Vain minä olen pelkäämisen arvoinen."
Toiset daimiot tiesivät Takeda Shingenin olevan merkittävä uhka -
ja että hän oli valtavan armeijan johtaja.
Loppupeleissä Shingen tiesi, että Nobunaga on vakava uhka ja päinvastoin.
HISTORIOITSIJA CONCORDIA-YLIOPISTO
Enryaku-jin tuhon jälkeen -
Takeda Shingen päätti, että hänen täytyy hyökätä Nobunagaa vastaan.
Hän aloitti hyökkäyksen yrittämällä tuhota Nobunagan liittolaisen, Tokugawa Ieyasun.
Ieyasu oli palvellut Nobunagaa Okehazamasta asti.
Hän oli yksi Nobunagan uskotuista kenraaleista.
Mutta Ieyasun maat olivat Nobunagan maista itään -
ja Shingenin maista etelään. Hän jäi heidän väliinsä.
Nyt Shingen aikoi hyökätä ensin Ieyasun kimppuun ja sitten Nobunagan.
Tämä oli ensiaskel invaasiolle, joka johtaisi Kiotoon asti -
ja syrjäyttäisi Nobunagan Kiotosta,
jolloin Shingenistä tulisi keisarillisen kaupungin uusi herra.
Tilanne oli vaarallinen Ieyasulle,
koska hän tiesi, että hänen joukkonsa olivat pienemmät -
ja vastassa on ylivoimainen kenraali.
Mutta hänellä oli ässä hihassaan. Hänen suhteensa Oda Nobunagaan.
Hän saattoi pyytää apua voimakkaalta liittolaiseltaan.
Mutta Nobunaga oli juuri sillä hetkellä sodassa -
Keski-Japanissa buddhalaisia vastaan mukanaan suurin osa joukoistaan.
Hän lähetti surkeat 3 000 keskinkertaista komentajaa auttamaan Ieyasua.
Tämä oli vaarallista uhkapeliä Nobunagalle.
Jos Ieyasu kaatuisi, Nobunagan oma Owarin provinssi -
olisi seuraava kohde.
Mutta se oli uhkapeliä, jota hänen täytyi pelata.
Sotia oli liikaa.
Takeda Shingenillä oli noin 35 000 sotilasta.
Ieyasulla oli noin 8 000 sotilasta…
Tapaamme heidät kentällä.
Taistelemme ja tuhoamme Takedan! Ei heikkoutta!
…mutta hän päätti silti kohdata Shingenin kentällä.
Hän päätti tehdä näin,
koska uskoi, että oli tärkeää näyttää voimansa omille vasalleilleen.
Uskollisuus oli samuraille kaksipiippuinen juttu. He olivat uskollisia voittajille,
jotka suojelivat heitä. Herra, joka ei pystyisi suojelemaan omaa aluettaan?
Seuratako sellaista?
JAPANI 1573
25. tammikuuta 1573.
Ieyasu ei suostu peräytymään kehotuksista huolimatta.
Hän lähtee Shingeniä vastaan.
Shingenillä on kolme kertaa enemmän sotilaita, mutta Ieyasu hyökkää silti.
Muutamassa tunnissa Shingenin taktiikka ja lukumäärä tuhoaa Ieyasun joukot.
Hulluna surusta -
Ieyasu jatkaa taistelua. Uskolliset palvelijat raahaavat hänet turvaan.
Tappio oli nöyryyttävä Tokugawa Ieyasulle.
Hän oli yrittänyt vastustaa vahvempiaan, kuten Nobunaga oli tehnyt useita kertoja,
ja hävisi ratkaisevasti.
Ieyasu oli pettynyt häviöstä. Uusi pettymys tuli seuraavana vuonna,
kun Takedan joukot palasivat -
ja veivät häneltä useita linnoja ilman, että hän pystyi estämään.
Hän ei lähettänyt edes armeijaa.
Takeda Shingen oli ajanut Ieyasun murtumispisteeseen.
Hän olisi voinut tehdä lopullisen siirron, jos olisi halunnut.
Mutta sen vuosikymmenen alkupuolella -
Shingen kuoli kesken voitokasta uraansa.
Hän kuoli todennäköisesti maksasyöpään.
Ei erityisen loistelias loppu maineikkaalle sotapäällikölle.
Ennen kuolemaansa hän antoi ohjeet,
että kuolema tuli salata kolmen vuoden ajan,
jotta hänen seuraajansa Takeda Katsuyori lujittaisi johtoasemansa Kaissa…
SHINGENIN POIKA
…ja sinetöisi asemansa alamaistensa johtajana ennen kuin jatkaisi taisteluita.
Takeda Katsuyori oli taitava kenraali.
Hän oli ollut rohkea taisteluissa.
Hänen suurin ongelmansa oli saada isänsä korkeimpien kenraalien tuki puolelleen.
He olivat uskollisia Shingenille, jota olivat palvelleet koko ikänsä.
Hän joutui kilpailemaan isänsä muiston kanssa.
Hänen isänsä oli valtava persoona.
Kaikki alaiset eivät luottaneet häneen. Katsuyorin äiti näet -
oli yksi Shingenin joukkojen sieppaamista jalkavaimoista.
Useat eivät luottaneet siksi Katsuyoriin.
He ajattelivat: "Hän on äpärä avioliiton ulkopuolisesta suhteesta.
Hän ei välttämättä ole uskollinen aatteelle."
Kun Takeda Katsuyori yritti saada nimeä Takedan klaanin johtajana,
hän sai yllättävän, mutta tervetulleen kirjeen.
Kirje oli hänen suuren vihollisensa, Tokugawa Ieyasun, vaimolta.
Se tuntui liian hyvältä ollakseen totta.
Rouva Tsukiyama lähetti salaa kirjeitä…
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
…Ieyasun arkkiviholliselle, Takeda Katsuyorille.
IEYASUN VAIMO
Rouva Tsukiyama ja Tokugawa Ieyasu menivät hyvin nuorina naimisiin.
Noin 14 - 15 -vuotiaina. Avioliitto oli järjestetty rauhan aikaansaamiseksi.
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
Siksi heidän suhteensa ei ollut koskaan hyvä.
He asuivat yhdessä 13 vuotta, ja he saivat pojan.
Rouva Tsukiyama oli erittäin ylpeä, mustasukkainen ja äkkipikainen.
Hänen kanssaan oli vaikea tulla toimeen.
Ieyasu alkoi ottaa jalkavaimoja, ja pian hänellä oli niitä useita.
Ieyasu alkoi pitää enemmän jalkavaimojensa seurasta.
Kaikilla vaikutusvaltaisilla miehillä oli jalkavaimoja,
mutta tiedämme, että rouva Tsukiyamalla oli mustasukkainen luonne,
joten hän oli varmasti hyvin mustasukkainen siitä,
että hänen miehellään oli 19 - 20 jalkavaimoa.
Hänen mielestään tilanne oli epäreilu.
Kirjeissään hän sanoi, että pettäisi Ieyasun ja Oda Nobunagan,
jos vastineeksi -
hänen poikansa saisi turvapaikan ja maata -
ja hän itse aviopuolison Katsuyorin kenraalien joukosta.
Katsuyori saattoi ajatella, että se oli hänen tilaisuutensa eliminoida Ieyasu.
Se vahvistaisi hänen asemansa Takedan perheen uutena johtajana.
Se auttaisi häntä myös voittamaan alamaistensa tuen.
Takeda Katsuyori vastasi suostuvansa ehdotukseen.
Hän nimesi kenraalin, jonka antaisi avioliittoon.
Katsuyori ei odottanut isänsä määräämää kolmea vuotta,
vaan teki siirtonsa aiemmin.
Tämä johti yhteen Sengoku-kauden ikonisimmista yhteenotoista.
Vuonna 1575 Katsuyori lähti joukkojensa kanssa seuraamaan samaa reittiä -
kuin hänen isänsä vuosia aiemmin.
Ieyasulle tämä merkitsi jälleen hyökkäystä alueelleen.
Ieyasu oli tietoinen uhasta,
koska oli saanut viestejä, joissa kerrottiin Takedan joukkojen vahvuus.
Noin 15 000 miestä.
Jos heitä ei pysäytettäisi,
hänet ehkä eliminoitaisiin kokonaan.
Ieyasu näki tilanteen vakavana.
Hän lähetti kiireesti viestin Nobunagalle.
Ieyasu oli ollut vankka liittolainen koko heidän suhteensa ajan.
Hän oli taistellut rinta rinnan Nobunagan kanssa -
ja tullut joskus pelastamaan tämän.
Hän sanoi Nobunagalle:
"Olen tehnyt kaikkea tätä puolestasi.
Jos et nyt lähetä vahvistusta,
vaihdan puolia. Valtaamme maasi Katsuyorin kanssa.
Otan linnasi ja voitamme sinut.”
Oli aika rajua sanoa sellaista Oda Nobunagalle.
Jos Nobunaga häviäisi,
se olisi vakavin tappio,
jonka hän oli siihen asti kärsinyt.
Se pysäyttäisi kaikenlaiset Nobunagan suunnitelmat laajentaa valloituksia itään.
Nobunaga hallitsi myös pelolla. Häntä pidettiin lähes haavoittumattomana.
Jos hän alkaisi saada mainetta, että hänet pystyi voittamaan,
se voisi yhdistää häntä vastustavat voimat.
Ieyasu oli oikeassa, ja Nobunaga tiesi sen.
Hän lähetti kirjeen luvaten tukea ja suuren määrän kultaa,
keräsi joukkonsa ja matkusti tapaamaan Ieyasua.
JAPANI 1575
Kesäkuu 1575.
Nobunaga ja Ieyasu yhdistävät voimansa -
ja marssivat yhdessä Katsuyoria vastaan.
Nobunagan ja Ieyasun armeijat pysähtyvät Shitaragaharan tasangolle,
muutaman kilometrin päähän Katsuyorin joukkojen leiriytymispaikasta.
Taistelun aattona -
Nobunaga alkaa toteuttaa uhkarohkeata suunnitelmaa,
jonka avulla toivoo voittavansa tähän asti vaikeimman vastustajansa.
Yksi kiehtovista asioista Oda Nobunagassa on se,
että hän niin sanotusti teki kotiläksynsä. Hän otti selvää vastustajistaan.
Takedan klaanin joukot tunnettiin nopeudesta,
jolla he lähettivät joukkoja eteenpäin. Jos heitä ei pidettäisi silmällä,
he pystyisivät siirtämään joukkonsa uskomattoman nopeasti.
Se on vahingollista, mikäli siihen ei ole valmistautunut.
Heikentääkseen hyökkäyksen voimaa, Nobunaga rakensi paalurivistöjä,
joiden toivoi hidastavan vihollista.
Esteet sijoitettiin niin, että kun Takedan joukot siirtyisivät eteenpäin,
eteneminen keskeytyisi.
Tarkoitus oli houkutella Takedan joukot tappoalueelle.
Siellä esteet häiritsisivät heidän liikkumistaan.
Ja siellä Odan ja Tokugawan ampujat pystyisivät tekemään tuhoa.
Kuitenkin yksi tuon ajan muskettien suurista heikkouksista -
oli pitkät latausajat.
Perinteet kertovat,
että Nobunaga keksi hienon tekniikan, joka helpotti tilannetta.
Kolme yhteislaukausta.
Hakapyssymiehien kanssa oli kaksi tai kolme jousimiestä.
Kun hakapyssyjä ladattiin, ampui jousimies.
Koska sitä jatkettiin pitkän aikaa, se alkoi muistuttaa vuorotulta.
Nobunagan ampujien takana -
oli keihäsmiehiä. He yrittivät pudottaa vihollisen ratsailta,
jolloin heidän kimppuunsa saattoi hyökätä miekoin tai keihäin.
Odan joukot ovat täällä. Jos hyökkäämme tästä suunnasta, voimme voittaa.
Takedan klaanin tyypillinen taktiikka oli yrittää liikkua vastustajansa ympärillä -
ja voittaa heidät piirittämällä heidät.
Katsuyori oli varma, että voittaisi taistelun. Samoin hänen seuraajansa.
He olivat kohdanneet Tokugawan aiemminkin ja saaneet upean voiton.
Juuri ennen taistelua -
saattoi vielä kuvitella, että mahdollisuudet olivat tasan.
Tappio olisi voinut vahingoittaa pahasti Nobunagan imagoa Japanissa.
Hän oli ehtinyt kerätä paljon vihollisia.
Jos hän häviäisi, siitä voisi tulla käännekohta hänen valtansa vastustajille.
Kun osapuolet kohtasivat aamulla,
siitä tuli yksi Japanin historian merkittävimmistä taisteluista.
Aamulla Takeda alkoi edetä -
ja otti hyökkäysaseman harjanteelta Odan joukkoja vastapäätä.
Kaikki oli hiljaista hevosten liikkeitä lukuun ottamatta.
Katsuyori näki Odan sijainnin,
mutta ei ollut varma siitä, mitä edessä oli.
Valmiina? Hyökätkää!
Takedan sotilas hyökkäsi luonnollisesti kohti edessä olevaa vihollista.
Tulta!
Yhtäkkiä heitä ammuttiin musketeilla.
Sitten tuli nuolisade.
Hyökkäykseen!
Päälliköt kannustivat eteenpäin ensimmäiselle esteriville.
Siellä joutuikin kiertelemään esteitä.
Nyt!
Samalla aseiden tulitus tihentyi. Nuolet alkoivat osua kohteisiinsa.
Taistelukumppanit molemmin puolin alkoivat kaatua.
Ainoa keino selviytyä oli päästä esteiden läpi -
ja joutua lähitaisteluun vihollisen kanssa.
Hyökätkää!
Katsuyori vain lähetti joukkoja eteenpäin.
Niin kauan rintamahyökkäys jatkuisi,
saartaminen saattaisi onnistua.
Luodit ja nuolet lentelivät ympäriinsä.
Savu hämärsi näkymiä ja sumensi silmät.
Sivusta heitä kohti hyökkäsi valtava määrä Odan jalkasotilaita -
keihäineen ja seipäineen. Takedan joukot revittiin kappaleiksi.
Tämä todistaa, että Nobunagan suunnitelma oli saada heidät ansaan -
ja pitää heidät tappoalueella.
Katsuyori ei halunnut vielä luovuttaa.
Hän lähetti seuraavan joukon.
Se tapahtui kolme, neljä, viisi kertaa. Takedan miehet lyötiin joka kerta.
Silkkaa teurastusta.
Jatkakaa!
Päivän edetessä Takedan joukoille tuli selväksi, että he eivät voittaisi.
Monet heistä alkoivat perääntyä.
Tämä on vaarallisin hetki missä tahansa ihmiskunnan historian taistelussa,
sillä kun toinen puoli kääntyy ja alkaa paeta,
alkaa todellinen tappaminen.
Katsuyori ei halunnut perääntyä. Hän oli päättänyt taistella loppuun asti.
Joukkojen hajotessa…
Hyökkäykseen!
…hänen käskynalaisensa anoivat häntä pakenemaan.
Viimein yksi heistä laittoi hänet ratsaille ja tuuppasi kohti pohjoista.
Katsuyori saattoi palata omille mailleen mukanaan kourallinen sotilaita.
Taistelun aikana -
10 000 Katsuyorin sotilasta kuoli taistelukentälle.
Monet Takedan klaanin johtajista,
jotka olivat palvelleet niin kauan Shingeniä,
makasivat kuolleina joukkojensa kanssa.
Nagashinoa pidetään käännekohtana maailmanlaajuisessa historiassa,
koska Nobunagan oletetaan käyttäneen yhteislaukausten tekniikkaa.
On todella vaikuttavaa, että Nobunaga kehitti suunnitelman -
käyttää esteitä tehokkaasti samoin kuin nykyajan armeijoissa harjoitellaan -
ja että hän kokosi tämän kaiken yhdeksi suunnitelmaksi tuhotakseen vihollisen.
Nagashinon taistelu oli loistava menestys Nobunagalle ja Ieyasulle,
koska se antoi pahan iskun -
yhdelle idässä jäljellä olevista kolmesta suuresta daimioista.
Daimiolle, joka oli lähimpänä Nobunagan aluetta.
Katsuyori traumatisoitui psykologisesti tapahtumasta niin…
Lähde nyt.
…että se oli viimeinen kerta,
kun hän uskalsi lähteä armeijan kanssa omalta alueeltaan.
Kesti vielä pari vuotta eliminoida täysin Takedat,
mutta heidän kohtalonsa oli jo selvä.
He eivät olleet koskaan vakava uhka Nobunagalle enää Nagashinon jälkeen.
Ieyasulle voitto oli loistava,
mutta se muuttui karvaaksi, kun hän kuuli vaimonsa juonitelleen häntä vastaan.
Kirjeet löytyivät.
Tarinan mukaan Nobunaga oli lähettänyt vakoojia Ieyasun taloon.
Tämä on uskottavaa. Kaikilla oli vakoojia niin ystävien kuin vihollistenkin luona.
Sanotaan, että rouva Tsukiyaman palvelustyttö -
löysi kirjeet ja antoi ne Oda Nobunagalle.
Toisteita ei ollut paljon, ja kaikki oli paljolti arvailua,
mutta he eivät voineet sivuuttaa asiaa.
Siksi Nobunaga käski Ieyasua löytämään ratkaisun.
Lähde.
Ieyasun oli päästävä eroon rouva Tsukiyamasta.
Päästäkää irti!
Joten Ieyasu päätti karkottaa hänet.
Mutta jos hänet jätettäisiin henkiin, hän olisi voinut tehdä jotain muuta.
Ieyasu vei asian pidemmälle.
Ieyasu epäili, että hänen poikansa voisi yrittää,
mitä kunnioittavan ja uskollisen pojan odotettiin, eli kostavan äitinsä puolesta.
Hän määräsi poikansa kotiarestiin.
Mutta Nobunagan painostuksen alla -
Ieyasun täytyi pakottaa oma poikansa tekemään itsemurha.
Silloin Nobunaga oli voimakas sotaherra -
ja Ieyasun oli toteltava häntä.
Lisäksi oli elintärkeää, että Ieayasu piti kiinni liittolaisuudesta.
Joten oli Ieyasu mitä mieltä hyvänsä,
jos Nobunaga määräsi hänet teloittamaan oman poikansa, hänen täytyi tehdä se.
Se oli kamalin asia, mitä häneltä olisi voitu pyytää.
Se vaikutti hänen ja Nobunagan välisiin suhteisiin loppuun asti.
Nagashinon voitto tekee Nobunagasta valtakunnan mahtavimman sotaherran.
Suurin osa Keski-Japania on nyt hänen hallinnassaan.
Hänen unelmansa Japanin yhdistämisestä lippunsa alle on lähempänä kuin koskaan.
Mutta sillä on hintansa.
Yhä vainoharhaisempi Nobunaga näkee vihollisia kaikkialla.
Rouva Tsukiyaman petos -
lisäsi Nobunagan omia pelkoja ympärillä olevista vihollisista.
Hän luuli lähes vainoharhaisesti, että kaikki halusivat hänestä eroon.
Laita itsesi Nobunagan asemaan, kun hän tajusi tämän.
Kuka tahansa, joka kynsi peltoa tai käveli kaduilla.
Kuka tahansa palvelusneidoista saattoi valmistaa myrkkyä hänen juomaansa.
Ajatus, ettei ole turvassa, iski häntä märällä rätillä päin kasvoja.
Itse asiassa Nobunagan henkeä vastaan oli tehty useita yrityksiä.
Salamurhan yrittäjä oli kotoisin Igan provinssista.
Ja Igan provinssi oli yksi Sengoku-ajan pienimmistä.
150 vuoden ajan he olivat hallinneet itseään -
ja pitäneet kaikki tunkeilijat poissa.
Taistellessaan -
he liittyivät itsehallinnollisiksi yhteisöiksi lähes sissiarmeijan tavoin.
He olivat hyökänneet Nobunagan viestintälinjoihin useiden vuosien ajan.
He olivat niin hyviä sissisodan tekniikoissa,
että se synnytti legendat Igan ninjoista.
He osoittautuivat piikiksi Oda Nobunagan lihassa.
Heidät oli tuhottava hinnalla millä hyvänsä.
Nobunaga ei voinut jättää heitä henkiin,
koska kyseessä oli hänen oma maineensa ja turvallisuutensa.
Sen olisi pitänyt olla helppo nakki,
mutta siitä tuli yksi Nobunagan uran julmimmista ja verisimmistä kampanjoista.
Tekstitys: Merja Pohjola