NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Sata vuotta kestäneiden sisällissotien jälkeen -
Tyotomi Hideyoshi on yhdistänyt Japanin.
Hänen vihollisensa ovat vannoneet uskollisuutta tai tuhoutuneet.
Rauhasta huolimatta -
Hideyoshi unelmoi uhkarohkeasta suunnitelmasta,
joka tekisi hänestä Aasian vaikutusvaltaisimman miehen.
JAPANI 1590
Japani oli ollut sodassa niin pitkään,
että useat sukupolvet eivät olleet nähneet muuta kuin sotaa.
Japanin joet tulvehtivat punaisina verestä.
Pellot olivat veren peitossa.
Hideyoshi oli päättänyt tämän painajaisen Japanissa.
Hän oli yhdistänyt maan ja päättänyt sisällissodan.
Hän oli luonut vakaan vallan tasapainon,
mutta yhteiskunta oli täynnä samuraita ja daimioita, jotka osasivat vain sotia.
Kysymys kuului: "Mitä teen tällä valtavalla sotilaskoneistolla,
kun sillä ei ole enää tekemistä?"
Huoli ruokki hänen jatkuvasti kasvavaa egoaan.
HISTORIOITSIJA
Tämä mies oli noussut tyhjästä -
Japanin vallan huipulle.
Hän ei uskonut tekevänsä virheitä.
Hän kehitteli ehdotuksen Kiinan valloittamiseksi.
Japanilaisille Kiina oli sivistyksen koetinkivi.
Se edusti maailman keskusta,
joka oli aina halveksinut japanilaisia.
Kiinan valloitus tekisi hänestä historian suurimman sotaherran.
Valmista miehet.
Tavallaan hänen Kiinan valloituksensa -
kielii hänen valtavasta itsekunnioituksestaan,
joka oli samaa luokkaa kuin Napoleon Bonapartella -
tai Aleksanteri Suurella. Valtakuntia luomalla he halusivat nimensä historiaan.
Tämä oli tilaisuus jäädä historiaan Japanin yhdistäjänä,
joka jatkoi valloituksiaan vielä meren takanakin.
Moni vastusti Hideyoshin suunnitelmaa hyökätä Kiinaan.
Yksi heistä oli hänen vaimonsa Nene.
Nene oli erittäin älykäs -
ja oivaltava.
Hän oli päättäväinen.
Lisäksi hän oli Hideyoshin elämän tärkein henkilö.
Hän teki päätöksensä aina yhdessä Nenen kanssa.
Nene vastusti hyökkäystä.
"Se on liian vaikeaa. Jos se epäonnistuu, menetämme kaiken saavuttamamme."
Nene ennakoi katastrofin, jonka valloitus saisi aikaan.
Hän oli huolissaan ja yritti estää Hideyoshia.
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
Nenen varoituksista huolimatta Hideyoshi oli päättänyt jatkaa suunnitelmiaan.
Kukaan ei pystynyt estämään Hideyoshia.
Hideyoshi tajusi, että päästäkseen Kiinaan hänen täytyisi marssia Korean läpi.
Se oli valtava logistinen painajainen Japanille.
Saada miehet sinne, ruokkia heidät, varustaa heidät, ylläpitää heitä -
ja perustaa päämaja, josta marssi Korean niemimaalle voisi alkaa -
ja lopulta kukistaa Kiina.
Joten hän kirjoitti korealaisille ja pyysi läpikulkulupaa.
Japanin johtava neuvottelija oli Konishi Yukinaga.
Hideyoshi valtuutti hänet esittämään vaatimuksensa.
HISTORIOITSIJA
Japanilla ja Korealla oli huonot välit.
Japanilaiset olivat vallanneet Korean satoja vuosia aiemmin. Se muistettiin.
JAPANI
He julkeavat uhmata minua!
Korealaiset eivät sallineet Hideyoshin kulkea maansa läpi Kiinaan.
Osittain tämä johtui Korean ja Kiinan välisistä siteistä.
Korea oli puskurivaltio Japanin ja Kiinan välillä.
Tämä ei käy.
Ulos!
Hideyoshin mielestä tämä tarkoitti, että hänen täytyi alistaa ensin korealaiset -
ja rangaista heitä siitä, että olivat vastustaneet häntä.
Sen jälkeen hän valtaisi Kiinan.
Riittää! Ulos!
TSUSHIMAN SAARI (LÄNSI-JAPANI) 1592
Koreaan hyökkääminen -
oli siihen mennessä historian teknisesti monimutkaisin operaatio.
Hideyoshi luotti lännessä oleviin daimioihin,
koska he olivat lähimpänä Koreaa. He saisivat joukkonsa sinne nopeimmin.
Lännen daimiot olivat sotureita. He olivat taistelijoita.
Ajatus perinteisesti vihatun vihollisen valtaamisesta -
ja heidän ulkomaankauppansa käsiin saamisesta -
oli daimioille yhtä vastustamaton ajatus kuin Hideyoshille.
Joten vuonna 1592 hän määräsi yhden suurimmista valloitusretkistä,
mitä maailmassa oli siihen mennessä nähty. Miehiä oli yli 200 000.
Hyökkäyksen mittakaava ei toistunut ennen Normandian maihinnousua.
Mutta Hideyoshi oli aliarvioinut täysin kampanjan vaikeuden.
13. huhtikuuta 1592 -
Toyotomi Hideyoshin ensimmäiset valloitusjoukot -
lähtevät purjehtimaan Tsushiman saarelta Koreansalmen läpi.
He tulevat maihin Busanin eteläsatamassa,
ja voittavat Korean puolustusjoukot ylivoimallaan.
Sitten japanilaiset marssivat sisämaahan.
He valtaavat nopeasti Soulin ja Pyongyangin -
ja siirtyvät kohti Kiinan rajaa.
On hyödyllistä muistaa, että japanilaiset olivat sotineet tauotta 150 vuoden ajan.
Sota oli heidän juttunsa.
Hideyoshin joukot päästivät irti valtavan väkivallan niemimaalla.
He tappoivat usein kaikki antautuneet puolustusjoukot.
He eivät välittäneet, oliko heidän tappamansa ihminen siviili vai sotilas.
Korean sota oli ollut siihen asti ennennäkemättömän julma.
Japanilaiset tekivät hirmutekoja. He raiskasivat,
teurastivat, ryöstelivät ja ottivat orjia.
Tätä kuvottavaa väkivallan aaltoa vastaan -
alettiin kapinoida lähes joka provinssissa.
Korealaiset nousivat uhmaamaan julmia hyökkääjiä ajaakseen heidät pois.
Tavalliset korealaiset. Maanviljelijät, munkit. Tavalliset ihmiset.
He järjestäytyivät pieniksi sissijoukoiksi.
Kuuluisin korealainen sissijohtaja oli kenraali nimeltä Gwak Jae-u.
Pian japanilaisten saavuttua Busaniin, Gwak oli kerännyt armeijansa.
Hän oli hyvin rikas mies, joka oli myynyt paljon omaisuuttaan -
ostaakseen aseita sotureilleen.
Hänestä on tullut legendaarinen hahmo Koreassa.
Väitetään, että hänen punainen takkinsa oli värjätty neitsyiden kuukautisverellä,
jotta siinä olisi maaginen suoja vihollisia vastaan.
Gwakin päätavoite oli hyökätä ja murtaa japanilaisten huoltoyhteydet.
Huoltoyhteydet olivat japanilaisten heikko kohta,
koska tarvikkeiden piti tulla Japanista asti -
ja kulkea läpi Korean, jossa ne olivat vaarassa joutua hyökkäysten kohteeksi.
Yksi ensimmäisistä sissihyökkäyksistä tapahtui lähellä Nam-jokea.
Vakoilijat olivat huomanneet japanilaisten jokeen asettamat puiset paalut.
Ne olivat merkkinä turvallisista ylityspaikoista.
NAM-JOKI
Se oli loistava tilaisuus yllätyshyökkäykselle.
Kun japanilaiset alkoivat ylittää jokea, painavat haarniskat vetivät heitä alas.
Normaalisti korealaiset olivat altavastaajan asemassa.
Japanilaiset olivat kokeneempia, ja heillä oli usein haarniskat -
ja paremmin tehdyt aseet. Niistä ei ollut apua, kun taisteltiin vedessä.
Silloin sissiarmeija laukaisi ansansa.
Korealaiset ampuivat luoteja ja nuolia kohti japanilaisia.
Japanilaiset olivat täysin avuttomia.
Siitä tuli täydellinen verilöyly.
Kuolleet japanilaiset ajelehtivat alavirtaan.
Nam-joen taistelu -
oli korealaisten ensimmäinen maalla saavuttama voitto.
Se oli murskavoitto korealaisille.
Se todisti, että japanilaisetkin saattoivat hävitä maalla.
Se antoi heille itseluottamusta -
vastustaa japanilaista valloittajaa. Heidät voisi ajaa takaisin.
Sissiarmeijoiden innoittamana -
tavalliset ihmiset maatiloissaan nousivat japanilaisia miehittäjiä vastaan.
Se oli täysimittainen sissikonflikti.
Yöhyökkäykset, leirien tuhopoltot -
ja kaikki, mitä he saattoivat kekseliäästi hyväkseen käyttää.
Vaino, sitten vetäytyminen.
Japanilaisten etenemisestä yritettiin tehdä helvettiä.
He halusivat estää japanilaisia ottamasta lisää maata itselleen.
Pian japanilaisten huoltolinjoihin, jokiveneisiin, hyökättiin jatkuvasti.
Kommunikaatio armeijoiden välillä ja tarvikkeiden siirto estettiin.
Sissiarmeijoiden sitkeys ja hyökkäysten määrä -
alkoi tuhota Hideyoshin hyökkääjien taistelutahtoa -
ja hidasti pahasti heidän edistymistään.
Korean sota oli syönyt läntisten daimioiden kaikki resurssit.
Miehiä oli jäljellä 50 000. He olivat menettäneet kaksi kolmasosaa.
KIINA - KOREA
Sodan edetessä -
Kiinan Ming-dynastia lähettää 50 000 miestä Koreaan japanilaisia vastaan.
PYONGYANG - SOUL
Useasta taistelusta huolimatta -
syntyy vain pattitilanne, jossa kaikki osapuolet taistelevat alueista.
Japanissa -
Hideyoshi antaa epämääräisiä ohjeita jatkaa kohti Kiinaa.
Mutta hänen komentajansa eivät edisty.
He eivät kuitenkaan uskalla uhmata herraansa.
Raportoidessaan Japaniin -
Hideyoshin kenraalit yrittivät antaa positiivisemman käsityksen -
Korean tapahtumista.
Hideyoshi oli täydellinen diktaattori,
joten hänen suututtamisensa…
HISTORIOITSIJA
…olisi ollut hengenvaarallista.
Siksi hänen vasallinsa eivät kertoneet huonoja uutisia.
Ainoastaan hyviä uutisia.
Joten Hideyoshi ei ollut enää perillä Korean sotatilanteesta.
Hideyoshi viis veisasi huonoista uutisista ja miestensä halusta perääntyä.
Eli hän ei ollut täysin perillä siitä, mitä oli tekeillä.
Hän ei ymmärtänyt katastrofin laajuutta.
On olemassa todisteita siitä, että hän luuli olevansa voitolla Koreassa.
Juuri kun hänen huomiotaan tarvittiin Korean tilanteessa,
Hideyoshia alkoi kalvamaan pakkomielteisesti eräs toinen ongelma.
Hideyoshin mieltä painoi se, ettei hänellä ollut perillistä.
Hänen vaimonsa oli lapseton, ja hän oli haaveillut uudesta Japanin dynastiasta,
jota Toyotomin perhe jatkaisi sukupolvesta toiseen.
Hideyoshi oli onnistunut keksimään itselleen menneisyyden,
mutta mikään keksintö ei auttanut siinä ongelmassa,
että hänellä ei ollut seuraajaa.
Ilman seuraajaa -
hänen perintönsä olisi menetetty, ja hän oli tietoinen siitä.
Tässä vaiheessa Nene oli liian vanha synnyttämään lapsia.
Samaan aikaan Hideyoshilla oli satoja jalkavaimoja Osakassa.
Yksi heistä voisi synnyttää hänen lapsensa.
Sitten hänen poikansa voisi olla Hideyoshin seuraaja.
Jalkavaimot olivat yleensä korkea-arvoisista perheistä.
He olivat kaikki daimioiden tyttäriä ja ylhäissyntyisiä.
Jalkavaimon ja vaimon tärkein ero oli se,
että jalkavaimot pystyi valitsemaan itse.
Avioliitto taas oli todennäköisesti järjestetty.
Jalkavaimoista rouva Chacha oli Hideyoshin suosikki.
Hän oli Oda Nobunagan sisarentytär.
Hän oli kuuluisa kauneudestaan.
Hän oli myös hieman diiva. Hän oli ylpeä nainen.
Hän oli hyvin koppava, joten hän oli vastakohta Nenelle,
joka oli maanläheinen, tervettä järkeä käyttävä nainen.
Hideyoshi ei ollut onnistunut saamaan lasta useaan vuoteen,
mutta Chacha synnytti pojan nimeltä Tsurumatsu.
Hideyoshi oli innoissaan.
Hän halusi hallita Aasiaa. Hän tarvitsi pojan jatkamaan Toyotomin sukua.
Hideyoshin poika Tsurumatsu kuoli.
Hän oli sekaisin surusta.
Yhtäkkiä suvun tulevaisuus oli jälleen epävarma.
Tämä asia vaikutti Hideyoshin henkiseen tilaan.
Myös yksi hänen lempityttäristään ja hänen äitinsä oli kuollut hiljattain.
Tämä vaikutti siihen,
että Hideyoshi tunsi olevansa kriisissä.
Hänestä tuntui, että kaikki hänen tärkeimmät yrityksensä epäonnistuvat -
juuri suurimman tarpeen aikana. On myös mahdollista,
että tämä vaikutti siihen, että ihmisten mielestä hänen mielenterveytensä järkkyi.
Joka päivä -
Hideyoshin toiminnasta tuli epävarmempaa ja häiritsevämpää.
Kaikki näkivät muutoksen, eikä hän pystynyt hillitsemään itse itseään.
Huhun mukaan Hideyoshi myös sai kupan yhdeltä jalkavaimoltaan.
Se teki hänen käytöksestään entistä järjettömämpää.
Hideyoshi tuli kirjaimellisesti hulluksi.
Hän alkoi tuntea itsensä eristäytyneeksi.
Hän pelkäsi, että epäonnistuisi -
ja että hänen sukunsa sammuisi hänen kuoltuaan.
Poikavauvansa kuoleman jälkeen Hideyoshi jäi ilman perillistä.
Korean sodan yhä jatkuessa -
Hideyoshi teki dramaattisen päätöksen.
Hän nimitti sisarenpoikansa Hidetsugun seuraajakseen.
Hidetsugu oli hyvin moraaliton henkilö.
Hän oli riippuvainen lihan iloista. Hän oli julma ja väkivaltainen.
Hän ampui joskus huvikseen talonpoikia.
Häntä pidettiin arvottomana seuraajana, mutta Hideyoshilla ei ollut vaihtoehtoja.
Hidetsugu oli ainoa laillinen perillinen Hideyoshin omassa suvussa.
Mutta Hideyoshi sai kokea yllätyksen.
Vain puoli vuotta myöhemmin -
Hideyoshin suosikkijalkavaimo, rouva Chacha -
synnytti pojan nimeltä Hideyori.
Hideyoshilla oli ristiriita perillisekseen nimeämänsä epävakaan Hidetsugun -
ja perillisekseen nyt haluamansa poikavauvan välillä.
Tämä oli vaarallinen tilanne,
joten Hideyoshi päätti hankkiutua eroon Hidetsugusta -
ja lähettää tämän maanpakoon Koyasanin temppeliin.
Se olisi saattanut toimia,
mutta huhuttiin, että Hidetsugu suunnitteli palaavansa -
ja kaappaavansa vallan Hideyoshilta.
Hideyoshi ei voisi sallia sitä.
Jotta Hideyoshin toisen pojan oikeudet varmistuisivat,
Hidetsugun täytyisi kuolla.
Hideyoshi keräsi yhteen 31 naista ja lasta…
HISTORIOITSIJA
…Hidetsugun lähimmän perheen, marssitutti heidät Kioton läpi -
ja teloitutti heidät.
Se oli niin äärimmäistä,
että Hideyoshin alettiin uskoa menettäneen otteensa todellisuudesta.
Yksi, jonka väitettiin olleen osallisena Hidetsugun juonessa -
ottaa valta itselleen, oli itse Yksisilmäinen lohikäärme.
Date Masamune ja Hidetsugu olivat hyvissä väleissä.
He metsästivät yhdessä säännöllisesti,
ja sen seurauksena Masamunea pidettiin Hidetsugun ystävänä.
Hideyoshi oli raivoissaan.
Masamune oli kunnianhimoinen mies.
On aivan mahdollista, että hän olisi juoninut Hideyoshin selän takana.
Sen seurauksena Masamune tuotiin Hideyoshin eteen -
ja häneltä kysyttiin suhteestaan Hidetsuguun.
Hänet pelasti vain järjen äänen sekaantuminen asiaan.
Yksi harvoista, joita Hideyoshi yhä kuunteli.
Tokugawa Ieyasu sanoi,
ettei Masamunea ole syytä epäillä. Hänen uskollisuutensa on moitteetonta,
joten rangaistus on tarpeeton. "Meidän on luotettava häneen ja hänen sanaansa."
Sen seurauksena Masamune tunsi olevansa velkaa Tokugawa Ieyasulle.
Ieyasu tulisi vaatimaan velan myöhemmin takaisin.
Hideyoshi oli yhä vainoharhainen,
mutta suostui säästämään Masumunen yhdellä ehdolla.
Masamunen oli kerättävä joukkonsa ja liityttävä Korean sotaan,
vaikka kaikki tuhottaisiin.
Suurista epäilyksistä huolimatta -
muiden daimioiden tavoin Date Masamune -
ei uskalla uhmata Hideyoshin käskyä liittyä taisteluun Koreassa.
Muuten varma seuraus olisi kuolema ja häpeä.
Vaikka apujoukkoja on lähetetty,
japanilaiset ovat jumittuneet sotaan, jota eivät voi voittaa.
Heillä ei ole ruokaa eikä tarvikkeita, ja taudit vaivaavat heitä.
Tietämättä tilanteen todellisesta luonteesta -
Hideyoshi antaa edelleen joukoilleen etenemismääräyksiä.
Korean sota oli tuhoisa.
Se maksoi kymmenien tuhansien japanilaisten hengen -
ja satojen tuhansien korealaisten hengen.
Korean katastrofin edetessä -
Japanista saapui yhä oudompia määräyksiä.
Hideyoshi oli selvästi tulossa yhä epävakaammaksi,
eikä pystynyt enää tekemään strategisia ratkaisuja.
Hän uskoi voittavansa, vaikkei niin ollut.
Se tietysti lamautti kenraalit, joilla ei ollut selviä ohjeita.
Useat päälliköt alkoivat pohtia -
Hideyoshin henkistä tilaa ja sitä, selviäisivätkö hengissä.
Maassa oli siis epätoivoinen tilanne.
Komentajat ymmärsivät tämän sekä tarpeen -
aloittaa neuvottelut ratkaisun saavuttamiseksi.
Neuvottelujen aikana -
Hideyoshi ei tiennyt, että kiinalaisten asettamat ehdot -
eivät olleet sellaisia, joita hän halusi kuulla.
Hänen henkisen tilansa pahenemisen -
ja kenraaliensa lähettämien väärennettyjen raporttien tähden -
Hideyoshi uskoi voittaneensa kampanjansa Koreassa,
ja hän halusi tunnustusta voitostaan kaikkein korkeimmalta taholta.
Toisin sanoen Kiinan Ming-keisarilta.
Hideyoshi halusi vähintäänkin jakaa Korean.
Hän ehdotti, että Korea jaetaan kahteen vaikutusalueeseen.
Eteläistä hallitsisi Japani ja pohjoista Kiina.
Se oli vähintä, mitä hän hyväksyisi.
Lisäksi Hideyoshi halusi Kiinan keisarin -
lähettävän yhden tyttäristään Japaniin hänen jalkavaimokseen.
Konishi Yukinaga tiesi, että tämä oli mahdotonta.
Ming-keisari ei antaisi Hideyoshille tunnustusta,
jonka tämä luuli ansaitsevansa.
Hideyoshin vaatimukset olivat rehellisesti sanoen loukkaavia kiinalaisille.
He kieltäytyvät sopimasta tällaisilla ehdoilla.
Hideyoshihan ei ollut voittanut Koreassa. Se oli ollut häpeällinen tappio.
Sen sijaan he tarjosivat Augustin Konishille toisen sopimuksen,
jonka hän lopulta hyväksyi.
TOYOTOMI HIDEYOSHIN HOVI 1596
Kun Kiinan lähettiläät saapuivat Kiotoon -
mukanaan Konishi ja muita Koreasta tulleita neuvottelijoita,
he antoivat Hideyoshille kiinalaisia kaapuja.
Hideyoshi oli tyytyväinen,
koska ajatteli, että tämä tarkoitti heidän alistumistaan.
Hyvin pian tilanne muuttui hämmentäväksi.
Ensinnäkin Kiinan keisarin lähettiläät kieltäytyivät kumartamasta Hideyoshia.
He odottivat Hideyoshin kumartavan heille. Tämä ei tietenkään kumartaisi kenellekään,
joten molemmat puolet olivat umpikujassa.
Kun he ottivat esiin Kiinan keisarin kirjeen, jossa ilmoitettiin ehdoista:
"Hideyoshi, tunnustan sinut Japanin kuninkaaksi. Vasallinani…"
Mitä tämä tarkoittaa?
Mitä tämä tarkoittaa, idiootti? -Rauhoitu, rakas.
Hän tajusi, että kruunu ja kaavut eivät olleet lahjoja.
Ne olivat merkkejä hänen alamaisuudestaan. Kiinan keisari sanoi: "Olet nyt minun."
Miten voisin pitää tätä?
Ulos!
Häivy täältä!
Ulos!
Hideyoshi oli niin nöyryytetty ja vihainen,
että määräsi toisen invaasion Koreaan.
Ulos!
Tällä kertaa tavoite oli rajoitetumpi.
Se oli yksinkertaisesti kosto.
Hideyoshi pakottaa yli 100 000 uutta samuraita -
hyökkäämään Koreaan ja kostamaan kuolemalla ja tuholla.
Mutta parissa kuukaudessa -
Korean ja Kiinan sotilaat saavat jälleen kerran edun puolelleen -
ja ajavat japanilaiset takaisin tukikohtiinsa rannikolle.
Tässä vaiheessa useat daimiot olivat raivostuneita.
He olivat menettäneet valtavasti miehiä ja aarteita hyötymättä mitään.
Sengoku-kaudella hallitsijan oli tärkeää -
palkita seuraajansa mailla ja aarteilla,
mutta Koreasta ei saatu valloitettua uusia alueita -
eikä muutakaan, mitä daimioille olisi voitu antaa.
Joten Koreaan lähteneiden daimioiden joukossa oltiin tyytymättömiä.
Jopa niin, että vaikutusvaltaisten hahmojen keskuudessa kuiskailtiin siitä,
mitä pitäisi tehdä ja miten toimia.
Kuinka Hideyoshista päästäisiin?
Ihmiset alkoivat puhua avoimesti kapinasta.
Hideyoshi oli yhä vaikeammassa asemassa.
Fyysisesti hän oli yhä huonommassa kunnossa.
Hänen oli yhä vaikeampi lähteä Fushimin linnastaan.
HEINÄKUU 1598
Ennen kuolemaansa… Hän tiesi kuolevansa.
Hideyori.
Hänen oli varmistettava, ettei Hideyoria murhattaisi.
Niin oli tehty vuosikymmeniä sisällissodissa.
Pitäkää huolta hänestä.
Hän teki tärkeän strategisen päätöksen.
Hän päätti nimittää vanhimpien neuvoston,
jonka vannotti suojelemaan Hideyoria,
kunnes tämä tulisi aikuiseksi ja voisi ottaa paikkansa Japanin johtajana.
Hänen valitsemansa miehet olivat Japanin viisi voimakkainta johtajaa.
Osa oli ihmisiä, joiden kanssa hänellä oli ollut pitkä suhde ja joihin hän luotti.
Jotkut valittiin valta-asemansa takia,
ei siksi, että hän luotti heihin tai piti heistä.
Mutta se oli uhkapeliä, jota hänen täytyi pelata.
Viidestä sijaishallitsijasta tai valtuutetusta kaksi tärkeintä -
olivat Tokugawa Ieyasu -
ja Maeda Toshiie.
Maeda Toshiien asemapaikaksi annettiin Osakan linna.
Hän olisi vastuussa nuoren Hideyorin kasvattamisesta -
ja koulutuksesta, joka valmistaisi tämän johtamaan maata.
Tokugawa Ieyasu oli tässä vaiheessa Japanin vaikutusvaltaisin daimio -
Hideyoshin lisäksi.
Hänelle annettiin täysi auktoriteetti.
Hänelle annettiin vastuu koko hallituksesta.
Olisi luullut, että neuvosto kasattaisiin -
yhteistyökykyisistä ihmisistä, jotka pystyisivät johtamaan hallitusta.
Vaikuttaa siltä, että tämä ei ehkä ollut Hideyoshin aikomus tässä tapauksessa.
Hän näyttäisi valinneen tietoisesti daimioita,
jotka olivat kilpailuasemassa keskenään.
Sillä tavoin hän varmisti,
että neuvoston jäsenet tarkkailisivat toinen toisiaan,
eikä kukaan heistä tekisi mitään äkkinäistä.
Hän halusi varmistaa, ettei yhdestä neuvoston jäsenestä -
tulisi muita neljää voimakkaampi.
Syyskuussa 1598 -
elinikäisen sotimisen jälkeen,
yksi Japanin suurista yhdistäjistä, Toyotomi Hideyoshi, kuoli.
Harvoista henkilöistä voi todella sanoa,
että he muuttivat historian kulkua.
Hideyoshi on varmasti sellainen, josta niin voidaan sanoa.
Hänen saavutuksensa -
olivat ehkä suurimmat japanilaisten johtajien historiassa.
Hän oli harvinainen johtaja,
joka pystyi kuvittelemaan jotain täysin ennenkuulumatonta.
Hän toi rauhan tavalla, josta Nobunaga ei ehkä edes unelmoinut.
Hän yhdisti maan.
Hän lopetti sisällissodan.
Hän oli luonut vakaan poliittisen tasapainon suurten daimioiden joukossa.
Mutta ennen kaikkea -
hänen nousunsa oli uskomaton voitto vaatimattomista lähtökohdista.
Talonpojasta ja alhaisimman tason samuraista -
hän nousi Japanin kiistattomaksi johtajaksi.
Kun Hideyoshi kuoli,
viiden vanhimman neuvosto ei ilmoittanut,
että suuri herra ja hallitsija oli kuollut.
Sen sijaan -
he ilmoittivat Hideyoshin nimessä, että joukkojen on vetäydyttävä Koreasta.
Monella tapaa Hideyoshin kuolema -
sai daimiot henkäisemään helpotuksesta.
Korean sotaretki oli osoittautunut katastrofaaliseksi.
Mutta silti hänen kuolemansa aiheutti valtavaa ahdistusta.
Häneltä ei jäänyt aikuista perillistä, joka voisi ottaa manttelin vastaan.
Hideyoshin toiveiden mukaisesti neuvosto julisti Hideyorin Japanin hallitsijaksi.
Mutta pienellä lapsella ei ollut todellista valtaa.
Käytännössä valta oli nyt jaettu huolellisesti viiden vanhimman kesken.
Tämä aiheutti erittäin vaarallisen tilanteen.
Viiden sijaishallitsijan välillä oli hauras sopimus vallasta.
Pienikin tasapainon muutos -
voisi rikkoa kaiken ja luoda kaiken keskelle tappavan tyhjiön.
Hideyoshin kuollessa suurin osa daimioista -
alkoi valmistautua sotaan.
Vuosikymmenten jälkeen Tokugawa Ieyasu oli valmis tekemään siirtonsa.
Pyörät olivat liikkeellä kohti kataklysmistä valtakamppailua.
Tekstitys: Merja Pohjola