‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎După mai mult de un secol de război civil, ‎Toyotomi Hideyoshi a unit Japonia.
‎Rivalii lui ori i-au jurat loialitate, ‎ori au fost distruși.
‎În ciuda acestei păci,
‎Hideyoshi visează acum ‎la un plan îndrăzneț și ciudat
‎pentru a deveni ‎cel mai puternic om din Asia.
‎JAPONIA
‎Japonia fusese în război de atâta timp,
‎că în acest moment vorbim despre ‎câteva generații care doar asta știau.
‎Râurile Japoniei erau roșii cu sânge.
‎Câmpurile erau acoperite ‎cu lacuri de sânge.
‎Iar Hideyoshi a fost cel ‎care a pus capăt acestui coșmar.
‎A unificat țara,
‎a pus capăt războiului civil,
‎a creat ceea ce părea ‎un echilibru politic stabil.
‎Dar ai o societate plină de samurai ‎și ‎daimyo ‎care nu știu decât războiul.
‎Întrebarea era: „Ce faci ‎cu această mașină militară imensă,
‎acum că n-are nimic de făcut?”
‎Iar această grijă cred că hrănește ‎un ego din ce în ce mai mare.
‎Acesta un om care s-a ridicat din nimic
‎și a atins apogeul puterii în Japonia…
‎Are impresia că nu poate greși.
‎Așa că el concepe o propunere ‎de cucerire a Chinei.
‎China era, pentru japonezi, ‎standardul civilizației.
‎Reprezenta centrul lumii
‎și era o țară ‎care socotea Japonia inferioară.
‎Cucerind China, devenea ‎cel mai mare războinic din istorie.
‎Pregătiți oamenii!
‎Cred că, în multe feluri, invadarea Chinei
‎e actul suprem al propriei mândrii,
‎asemenea lui Napoleon Bonaparte ‎sau Alexandru cel Mare,
‎care au construit imperii ‎pentru a-și scrie numele în istorie.
‎Era șansa lui de a fi ‎nu numai cel care a unificat Japonia,
‎dar și cel care și-a întins domeniul ‎dincolo de mare.
‎Mulți se opuneau planurilor lui Hideyoshi ‎de a invada China.
‎Printre care și soția lui, Nene.
‎Era foarte inteligentă,
‎foarte perspicace.
‎Era hotărâtă.
‎Și era cea mai importantă persoană ‎din viața lui Hideyoshi.
‎A implicat-o pe Nene ‎în toate deciziile luate.
‎Ea respinge ideea unei invazii.
‎„E prea greu. Dacă eșuăm, e posibil ‎ca tot ce am construit să se prăbușească.”
‎Nene a anticipat catastrofa ‎pe care această invazie ar cauza-o.
‎Era alarmată și s-a străduit din greu ‎să-l oprească pe Hideyoshi.
‎Orice a spus Nene,
‎Hideyoshi era hotărât ‎să-și îndeplinească planurile.
‎Nimeni nu l-a putut opri pe Hideyoshi.
‎Hideyoshi înțelege că, ‎pentru a ajunge în China,
‎trebuie să treacă prin Coreea.
‎E un coșmar logistic pentru Japonia
‎să ducă oamenii acolo, să-i hrănească, ‎să-i înarmeze, să-i întrețină,
‎să organizeze cartierul general ‎pentru traversarea Coreei
‎și pentru a învinge China.
‎Le scrie coreenilor
‎și le cere să treacă prin țara lor.
‎COREEA (PALATUL DEOKSUSUNG)
‎Negociatorul principal ‎din partea japonezilor e Konishi Yukinaga.
‎E autorizat de Hideyoshi ‎să îi prezinte cererile.
‎Timp de secole, ‎Coreea și Japonia nu s-au înțeles.
‎Japonezii invadaseră Coreea cu sute ‎de ani înainte și asta nu se uitase.
‎JAPONIA
‎Îndrăznesc să mă sfideze?
‎Coreenii nu-i permit lui Hideyoshi ‎să le traverseze țara.
‎Asta și datorită legăturilor strânse ‎dintre Coreea și China.
‎Coreea era un stat-tampon ‎între Japonia și China.
‎Este inacceptabil.
‎Afară!
‎Pentru Hideyoshi,
‎asta a însemnat ‎că trebuia să-i subjuge pe coreeni
‎și să-i pedepsească ‎pentru felul mândru în care i-au răspuns.
‎Apoi, va trece la cucerirea Chinei.
‎Ajunge! Afară!
‎INSULA TSUSHIMA (VESTUL JAPONIEI)
‎Invazia Coreei a fost cea mai complexă ‎operațiune militară din istorie
‎până în acel moment.
‎Hideyoshi se va baza pe ‎daimyo ‎din vest,
‎care erau mai aproape de Coreea,
‎ca să-și strângă trupele ‎și să ajungă acolo mai repede.
‎Daimyo ‎din vest sunt războinici,
‎oameni ai luptei,
‎și ideea de a cuceri ‎un dușman tradițional disprețuit,
‎de a-și extinde influența pe continent,
‎de a pune mâna pe comerțul extern,
‎e pentru ‎daimyo ‎la fel de irezistibilă ‎ca pentru Hideyoshi.
‎Deci a ordonat, în 1592, una dintre ‎cele mai mari invazii din lume
‎până în acel moment… ‎cu aproape 200.000 de soldați.
‎E la o scară ‎pe care lumea nu o va mai vedea
‎până la invazia din Ziua Z.
‎Dar Hideyoshi a subestimat complet ‎cât de dificilă va fi această campania.
‎JAPONIA
‎Pe 13 aprilie 1592,
‎prima forță de invazie ‎a lui Toyotomi Hideyoshi
‎a pornit de pe insula Tsushima, ‎prin strâmtoarea Coreei.
‎COREEA
‎A debarcat în portul sudic Busan,
‎copleșind numeric apărarea coreeană.
‎Forțele japoneze merg apoi spre interior,
‎cucerind rapid orașele-cheie Seul ‎și Phenian,
‎înainte de a ajunge la granița cu China.
‎COREEA
‎Trebuie reamintit că japonezii veneau ‎după 150 de ani de război continuu.
‎Cunoșteau doar războiul.
‎Forțele lui Hideyoshi dezlănțuie ‎o violență imensă în peninsulă.
‎Când ocupau garnizoane,
‎adesea masacrau trupele apărătoare ‎care s-au predat,
‎atacau civili,
‎fără să țină cont ‎că erau civili sau soldați.
‎Campania din Coreea a fost una ‎de o cruzime fără precedent.
‎Japonezii au comis atrocități teribile
‎ca violuri, măceluri, jafuri ‎și luări de sclavi.
‎Din cauza acestui val înfiorător ‎de violență,
‎au început revolte ‎în aproape toate provinciile,
‎coreeni loiali ridicându-se ‎ca să încerce să alunge invadatorii cruzi.
‎Coreeni obișnuiți, fermieri, călugări, ‎oameni de rând,
‎organizați în așa-numitele ‎Armate ale Drepților.
‎În esență, erau mici forțe de gherilă.
‎Cel mai faimos lider de gherilă coreean ‎era un general numit Gwak Jae-u.
‎Curând după ce japonezii au ajuns ‎în Busan, Gwak și-a ridicat prima armată.
‎Era un om foarte bogat și se știe ‎că și-a vândut multe bunuri
‎ca să cumpere arme ‎pentru Războinicii Drepților.
‎A devenit un personaj legendar în Coreea.
‎Se credea că haina sa roșie a fost vopsită ‎în sângele menstrual al virginelor,
‎oferindu-i protecție magică ‎împotriva dușmanilor.
‎Gwak voia să atace și să rupă ‎liniile de aprovizionare japoneze.
‎Aceste linii erau un element de slăbiciune ‎pentru japonezi,
‎pentru că proviziile veneau direct ‎din Japonia
‎și erau transportate prin toată Coreea,
‎fiind vulnerabile atacurilor de gherilă.
‎Un atac major de gherilă
‎a fost împotriva amplasamentului japonez ‎de lângă râul Nam.
‎Spionii au observat că japonezii ‎au pus pari de lemn în râu,
‎pentru ca oamenii lor să știe ‎pe unde se poate trece.
‎RÂUL NAM (COREEA)
‎A fost o ocazie minunată ‎pentru un atac surpriză.
‎Când japonezii au început ‎să traverseze râul,
‎armura lor grea îi încetinea.
‎În mod normal, ‎coreenii ar fi fost în dezavantaj.
‎Trupele japoneze au experiență, ‎majoritatea are armuri,
‎arme mai bune,
‎dar asta nu mai contează ‎când lupți în apă.
‎În acel moment, Armata Drepților a atacat.
‎Coreenii au tras ‎cu gloanțe și săgeți în japonezi.
‎Japonezii erau neajutorați.
‎A fost un masacru complet…
‎japonezii morți fiind luați de apă ‎în aval.
‎Bătălia de pe râul Nam
‎a fost prima victorie pe uscat a Coreei.
‎E o mare victorie pentru Armata Drepților
‎și dovedește, în mod crucial, ‎că japonezii pot pierde pe uscat.
‎Le-a dat o încredere enormă
‎că vor putea rezista invadatorilor ‎și că îi vor putea face să se retragă.
‎Inspirați de Armata Drepților,
‎oamenii obișnuiți s-au ridicat ‎împotriva japonezilor ocupanți.
‎A fost un conflict total de gherilă.
‎Atacuri nocturne, ‎incendii asupra taberelor,
‎tot ce se putea face ‎cu ingeniozitate militară.
‎Hărțuiesc, apoi se retrag.
‎Fac ca avansul japonezilor să fie un iad.
‎Fac să fie cât mai greu
‎ca japonezii să ocupe mai mult teritoriu ‎și să păstreze ce au deja.
‎În scurt timp, aprovizionarea japonezilor, ‎ambarcațiunile, erau atacate constant.
‎Comunicarea dintre forțe ‎și circulația proviziilor erau oprite
‎și amploarea, natura neobosită ‎a atacurilor Armatelor Drepților,
‎a afectat enorm ‎moralul armatei lui Hideyoshi
‎și i-a împiedicat progresul.
‎Daimyo ‎din vest au rămas fără resurse ‎din cauza războiului din Coreea.
‎Mai erau 50.000 de soldați. ‎Au pierdut două treimi din forța de luptă.
‎Cum războiul continuă,
‎dinastia Ming a Chinei trimite ‎50.000 de soldați în Coreea
‎pentru a împiedica avansul japonez.
‎În ciuda unor bătălii epice,
‎se creează doar un impas, ‎ambele părți luptând pentru teritoriu.
‎În Japonia,
‎Hideyoshi emite ordine ciudate ‎de a continua avansul spre China.
‎Comandanții lui din Coreea nu pot avansa…
‎dar nu îndrăznesc să-și sfideze stăpânul.
‎Când dădeau rapoarte,
‎generalii lui Hideyoshi încercau mereu ‎să arate partea bună
‎a ceea ce se întâmpla în Coreea.
‎Hideyoshi era un adevărat dictator,
‎deci a-l înfuria…
‎ISTORIC
‎…însemna să îți riști viața.
‎Prin urmare, vasalii lui nu au raportat ‎veștile proaste,
‎ci doar pe cele bune,
‎așa că Hideyoshi era rupt ‎de realitatea războiului din Coreea.
‎Orice rapoarte despre vești proaste ‎sau dorințe de retragere
‎erau respinse de Hideyoshi,
‎ceea ce înseamnă că nu era la curent ‎cu ce se întâmpla de fapt.
‎Chiar nu înțelegea amploarea ‎acestui dezastru.
‎De fapt, există dovezi
‎care sugerează ‎că Hideyoshi credea că câștigă.
‎Când trebuia să se concentreze ‎pe campania din Coreea,
‎Hideyoshi a devenit tot mai distras
‎și obsedat de altă problemă.
‎Faptul că Hideyoshi nu avea moștenitor ‎îl apasă foarte mult.
‎Soția lui nu făcuse copii, iar el visa
‎să formeze o nouă dinastie în Japonia,
‎familia Toyotomi,
‎care va dăinui generații întregi.
‎Hideyoshi reușise ‎să își inventeze un trecut,
‎dar nu exista nicio invenție ‎care să îl facă să scape de problema
‎că nu avea moștenitori.
‎Și, fără succesori, într-un fel,
‎moștenirea lui s-ar fi destrămat ‎și era conștient că așa s-ar fi întâmplat.
‎În acel moment, Nene era prea bătrână ‎ca să nască copii.
‎În același timp, ‎Hideyoshi avea sute de concubine în Osaka.
‎Una dintre ele i-ar putea naște copii.
‎Apoi, acea persoană, un fiu, ‎ar putea fi succesorul lui Hideyoshi.
‎Concubinele erau, de obicei, ‎din familii de rang înalt.
‎Erau toate fiice de ‎daimyo‎, ‎erau de sânge nobil.
‎Cred că diferența-cheie între o concubină ‎și o soție ar fi aceea
‎că, într-o anumită măsură, ‎puteai alege concubinele.
‎Căsătoriile erau, ‎de cele mai multe ori, aranjate.
‎Lady Chacha era concubina preferată ‎a lui Hideyoshi.
‎Era nepoata lui Oda Nobunaga.
‎Era celebru de frumoasă.
‎Era și vanitoasă, foarte mândră.
‎Era și arogantă, ‎deci total opusă lui Nene,
‎care era o femeie cu picioarele de pământ, ‎de bun simț.
‎După mulți ani în care n-a putut ‎să facă un copil,
‎Chacha naște un fiu, pe Tsurumatsu,
‎iar Hideyoshi e încântat.
‎Vrea să controleze Asia
‎și îi trebuie un fiu ‎să continue linia Toyotomi.
‎Fiul lui Hideyoshi, Tsurumatsu, a murit.
‎A fost distrus de durere.
‎Încă o dată, viitorul familiei era incert.
‎Acest lucru afectează clar starea mentală ‎a lui Hideyoshi,
‎căci una dintre fiicele lui preferate ‎murise de curând,
‎apoi și mama lui.
‎Iar asta a contribuit
‎la generarea unei crize pentru Hideyoshi.
‎Simțea că toate eforturile sale ‎cele mai importante dădeau greș
‎într-un moment de nevoie.
‎Și e posibil ca asta să fi contribuit
‎la o pierdere progresivă ‎a acuității sale mintale.
‎Cu fiecare zi…
‎acțiunile lui Hideyoshi au devenit ‎tot mai nebunești și mai tulburătoare.
‎Toată lumea a văzut schimbările,
‎dar el nu și-a putut reveni.
‎Se zvonește că Hideyoshi a contractat ‎și sifilis de la o concubină,
‎iar asta i-a făcut comportamentul ‎și mai irațional.
‎Hideyoshi efectiv a înnebunit.
‎Se vede din ce în ce des ca fiind izolat
‎și se teme că va eșua,
‎că familia lui va dispărea ‎când el va muri.
‎După moartea fiului său, ‎Hideyoshi a rămas fără moștenitor.
‎În timp ce războiul din Coreea continua…
‎Hideyoshi a luat o decizie dramatică.
‎L-a numit pe nepotul său, Hidetsugu, ‎drept succesor.
‎Hidetsugu era un personaj foarte neplăcut.
‎Era dependent de plăcerile trupului.
‎Era brutal și violent.
‎Uneori împușca țărani după voia inimii.
‎A fost văzut ca un succesor nedemn,
‎dar Hideyoshi n-a avut de ales.
‎Hidetsugu era singurul moștenitor legitim ‎din familie.
‎Dar Hideyoshi urma să aibă o surpriză.
‎Abia după șase luni,
‎concubina preferată a lui Hideyoshi, ‎Lady Chacha,
‎a născut un fiu, pe nume Hideyori.
‎Hideyoshi avea acum o dispută majoră ‎între instabilul Hidetsugu,
‎numit de el,
‎și fiul său nou-născut, ‎pe care voia acum să îl pună moștenitor.
‎Era o situație foarte periculoasă,
‎așa că Hideyoshi s-a hotărât ‎să scape de Hidetsugu,
‎trimițându-l în exil la Koyasan.
‎Asta ar fi putut merge,
‎dar au apărut zvonuri ‎că Hidetsugu plănuia să se întoarcă
‎și că se gândea la o lovitură militară ‎împotriva lui Hideyoshi.
‎Asta nu se putea întâmpla.
‎Ca să asigure drepturile ‎celui de-al doilea fiu…
‎Hidetsugu trebuia să moară.
‎Hideyoshi a adunat 31 de femei și copii,
‎familia apropiată a lui Hidetsugu,
‎i-a transportat prin Kyoto
‎și i-a executat.
‎A fost un gest așa de extrem,
‎încât nimeni nu se poate îndoi
‎că Hideyoshi își pierde rațiunea.
‎Unul dintre cei implicați ‎în presupusul complot al lui Hidetsugu
‎de a lansa o lovitură de stat ‎și a lua puterea era Dragonul cu un ochi.
‎Date Masamune și Hidetsugu erau prieteni.
‎Mergeau la vânătoare împreună ‎în mod regulat
‎și, de aceea, Masamune e considerat ‎un prieten al lui Hidetsugu.
‎Hideyoshi e furios.
‎Masamune e un om foarte ambițios.
‎Este logic să crezi
‎că ar fi dispus ‎să îl trădeze pe Hideyoshi.
‎Așa că Masamune e adus ‎în fața lui Hideyoshi
‎și tras la răspundere ‎pentru asocierea lui cu Hidetsugu.
‎Singurul lucru care îl salvează ‎este intervenția cuiva mai calm,
‎cineva de care Hideyoshi încă ascultă.
‎Tokugawa Ieyasu ia cuvântul
‎și spune că nu există motiv de dubiu, ‎că loialitatea lui Masamune e impecabilă
‎și că pedeapsa e inutilă.
‎„Să credem cuvântul acestui om.”
‎Drept urmare, Masamune s-a simțit dator ‎față de Tokugawa Ieyasu.
‎O datorie ‎pe care Ieyasu o va cere mai târziu.
‎Deși Hideyoshi e paranoic,
‎e de acord să-l cruțe ‎pe Masamune cu o condiție.
‎Masamune trebuie să participe ‎cu armata lui la invazia Coreei,
‎chiar dacă ar muri cu toții.
‎În ciuda faptului că are mari temeri,
‎Date Masamune, ca alți ‎daimyo‎,
‎nu îndrăznește să sfideze ordinul ‎lui Hideyoshi de a merge în Coreea.
‎Un astfel de gest ar aduce moarte ‎și rușine.
‎Deși au fost trimise întăriri,
‎forțele japoneze duc un război ‎de necâștigat,
‎fiind lipsite de hrană și provizii ‎și fiind copleșite de boli.
‎Fără să știe situația reală din teren,
‎Hideyoshi continuă să emită ordine ‎ca forțele sale să înainteze.
‎Războiul din Coreea a fost devastator.
‎A costat viața a zeci de mii de japonezi
‎și a sute de mii de coreeni.
‎Cum dezastrul din Coreea continuă
‎și se primesc ordine ‎din ce în ce mai bizare din Japonia,
‎e clar că Hideyoshi ‎devine tot mai instabil,
‎că nu poate lua decizii strategice clare
‎și crede că el câștigă, deși nu e așa.
‎Și asta îi paralizează generalii, ‎pentru că nu au o direcție clară.
‎Mulți comandanți îi pun la îndoială ‎capacitățile mentale
‎și dacă își vor mai revedea țara.
‎Deci e o situație disperată în teren,
‎iar comandanții recunosc asta ‎și recunosc nevoia
‎de a începe negocierile ‎pentru a ajunge la o soluție.
‎În timpul negocierilor,
‎Hideyoshi nu știa ‎că condițiile înaintate de chinezi
‎nu erau cele pe care el voia să le audă.
‎Din cauza stării sale mentale precare
‎și a rapoartelor false ‎trimise de generali,
‎Hideyoshi a crezut ‎că a câștigat campania din Coreea
‎și acum căuta recunoașterea triumfului său ‎la cel mai înalt nivel.
‎Cu alte cuvinte, ‎de la împăratul Ming al Chinei.
‎Hideyoshi voia, cel puțin, ‎o diviziune a Coreei.
‎El sugerează ca Coreea să fie împărțită ‎în două sfere de influență,
‎o sferă sudică dominată de japonezi
‎și una nordică, dominată de chinezi.
‎Mai puțin de asta nu vrea să accepte.
‎În plus, ‎Hideyoshi vrea ca împăratul Chinei
‎să își trimită în Japonia o fiică ‎ca să devină concubină.
‎Konishi Yukinaga știa ‎că această misiune e imposibilă.
‎Împăratul Ming nu îi va oferi niciodată ‎lui Hideyoshi
‎recunoașterea pe care credea că o merită.
‎Ce vrea Hideyoshi e jignitor ‎pentru chinezi.
‎Refuză categoric ‎să accepte aceste condiții.
‎Până la urmă, ‎nu câștigase o victorie în Coreea.
‎Fusese o înfrângere umilitoare.
‎În schimb, îi oferă lui Augustin Konishi ‎o înțelegere diferită,
‎pe care el o acceptă.
‎CASTELUL OSAKA
‎CURTEA LUI TOYOTOMI HIDEYOSHI
‎Când au sosit trimișii chinezi în Kyoto,
‎însoțiți de Konishi ‎și de ceilalți negociatori din Coreea,
‎i-au prezentat lui Hideyoshi ‎haine chinezești.
‎Hideyoshi a fost foarte încântat ‎fiindcă credea că asta înseamnă
‎că i se supun lui.
‎Totuși, foarte repede, se creează ‎o confuzie totală.
‎Ei sunt ambasadorii împăratului Chinei.
‎și refuză la început ‎să se închine în fața lui Hideyoshi.
‎Se așteptau ca el să facă asta.
‎Dar el nu se va închina în fața nimănui,
‎deci apare un impas între părți.
‎Când scot la iveală scrisoarea ‎de la împăratul Chinei
‎care anunța:
‎„Hideyoshi, ești regele Japoniei. ‎Te recunosc ca atare.
‎Ca vasal al meu…”
‎Ce înseamnă asta?
‎- Ce înseamnă asta, idiotule? ‎- Calmează-te, dragă!
‎Își dă seama ‎că coroana și halatele nu sunt cadouri.
‎Sunt semnul supunerii lui,
‎fiind date de împăratul Chinei, ‎ca să arate: „Ești al meu acum”.
‎Cum să port asta?
‎Afară!
‎Plecați de aici!
‎Afară!
‎Hideyoshi e atât de umilit și de furios, ‎încât a ordonat o a doua invazie a Coreei.
‎Afară!
‎Dar, acum, ‎obiectivele lui sunt mai limitate.
‎A fost un simplu act de răzbunare.
‎COREEA
‎Hideyoshi obligă peste 100.000 de samurai
‎să invadeze Coreea într-un atac ‎menit să aducă moarte și distrugere.
‎Totuși, în câteva luni,
‎soldații coreeni și chinezi opresc ‎din nou avansul
‎și duc forțele japoneze ‎înapoi la garnizoanele de coastă.
‎În acest moment, ‎mulți ‎daimyo ‎sunt furioși.
‎Au pierdut mulți oameni ‎și multe comori, fără niciun avantaj.
‎În perioada Sengoku, ‎era important ca un conducător
‎să-și răsplătească vasalii ‎cu pământuri și comori,
‎dar cursul războiului a însemnat ‎că nu existau pământuri noi în Coreea
‎sau ceva de dăruit acestor ‎daimyo ‎pe termen lung.
‎Deci, mulți ‎daimyo ‎care au plecat ‎în Coreea erau foarte nemulțumiți.
‎Atât de mult, încât planuri secrete
‎au început să circule ‎printre oameni puternici
‎despre ce să facă,
‎ce măsuri trebuie făcute
‎și cum el ar trebui să dispară.
‎Oamenii au început să vorbească deschis ‎despre rebeliune.
‎Hideyoshi e într-o poziție ‎tot mai dificilă.
‎Fizic, desigur, e din ce în ce mai rău,
‎îi e greu să își părăsească castelul ‎de la Fushimi.
‎IULIE 1598
‎Înainte să moară… știe că va muri.
‎Hideyori!
‎Trebuie să se asigure ‎că Hideyori nu va fi detronat sau ucis,
‎cum s-a mai întâmplat în războiul civil.
‎Te rog să ai grijă de el!
‎Ia o decizie strategică ‎incredibil de importantă.
‎Decide să numească ‎un Consiliu al Bătrânilor
‎și îi pune să jure să-l protejeze ‎și să aibă grijă de Hideyori,
‎până când devine adult ‎și își poate prelua funcția
‎de lider al Japoniei.
‎Oamenii pe care îi alege pentru asta sunt ‎cei mai puternici cinci lideri japonezi.
‎Cu unii a avut o relație lungă, ‎erau oameni în care avea încredere.
‎Alții sunt aleși ‎în primul rând datorită puterii lor,
‎nu pentru că are încredere în ei ‎sau îi place.
‎Dar e un risc pe care cred ‎că a trebuit să și-l asume.
‎Dintre cei cinci regenți sau consilieri,
‎cei mai importanți sunt Tokugawa Ieyasu
‎și Maeda Toshiie.
‎Maeda Toshiie va sta în castelul Osaka
‎și va fi responsabil ‎de creșterea tânărului Hideyori,
‎de educația lui,
‎pregătindu-l ‎pentru rigorile conducerii țării.
‎Tokugawa Ieyasu e, în acest moment, ‎cel mai puternic ‎daimyo‎ din Japonia,
‎în afară de Hideyoshi,
‎deci i s-a oferit o autoritate supremă.
‎Practic, el e responsabil ‎de întreg guvernul.
‎Te-ai aștepta ca un consiliu să fie format
‎din oameni capabili să coopereze ‎și să conducă eficient un guvern.
‎Totuși, se pare ‎că nu asta a fost intenția lui Hideyoshi
‎în acest caz.
‎Se pare că a ales conștient acei ‎daimyo
‎care aveau interese opuse.
‎Prin urmare, poate s-a asigurat
‎că putea conta pe membrii consiliului
‎să se urmărească îndeaproape
‎și să se asigure ‎că nimeni nu face ceva pripit.
‎Se asigura că niciun membru al consiliului ‎nu va deveni
‎mai puternic decât ceilalți patru.
‎15 SEPTEMBRIE 1598
‎În septembrie 1598,
‎după o viață de război,
‎unul dintre marii unificatori ai Japoniei, ‎Toyotomi Hideyoshi, moare.
‎Cred că pentru puțini oameni putem spune:
‎„Acest om a schimbat cursul istoriei.”
‎Iar Hideyoshi e cu siguranță cineva ‎despre care se poate spune asta.
‎Realizările lui au fost imense,
‎probabil cele mai mari ‎din istoria Japoniei.
‎Era un lider rar
‎care putea să-și imagineze ‎ceva de care nu se mai auzise.
‎A adus pacea într-un mod în care ‎Nobunaga nici nu cred că l-a visat.
‎A unificat țara.
‎A oprit războiul civil.
‎A creat ceea ce părea a fi
‎un echilibru politic stabil ‎între marii ‎daimyo‎.
‎Dar, pe lângă asta,
‎ascensiunea lui e un triumf uluitor ‎asupra originilor umile.
‎De la un țăran ‎și un samurai de rang inferior,
‎la liderul indiscutabil al Japoniei.
‎Când Hideyoshi moare,
‎Consiliul celor Cinci Bătrâni ‎nu anunță inițial
‎că marele stăpân, marele regent a murit.
‎În schimb,
‎ordonă încetarea focului ‎în numele lui Hideyoshi
‎și cheamă forțele japoneze din Coreea.
‎În multe privințe, când a murit Hideyoshi,
‎cred că ‎daimyo ‎au respirat ușurați.
‎Aventura din Coreea fusese dezastruoasă.
‎Acestea fiind spuse,
‎cu siguranță a existat mare anxietate ‎în urma morții lui
‎pentru că nu lăsase un moștenitor adult
‎care să-i ia locul în mod incontestabil.
‎Îndeplinindu-i dorințele,
‎consiliul îl declară pe Hideyori ‎ca conducător al Japoniei,
‎dar, fiind copil, el nu avea nicio putere.
‎Acum puterea era împărțită atent ‎între cei cinci bătrâni.
‎Asta produce ‎o situație extrem de periculoasă.
‎Avem un aranjament delicat de putere ‎între cinci regenți.
‎Unul care putea, ‎cu orice schimbare în echilibru,
‎să se destrame complet ‎și să creeze un vid mortal în centru.
‎Majoritatea ‎daimyo‎, ‎când a murit Hideyoshi,
‎au început pregătirile de război.
‎După zeci de ani de stat pe margine, ‎Tokugawa Ieyasu e pregătit să acționeze.
‎Asta va declanșa ‎o luptă cataclismică pentru putere.
‎Subtitrarea: Dan Anescu