‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Atacați!
‎1598. După încheierea ‎a 120 de ani de război civil
‎și reunificarea Japoniei sub steagul său,
‎Toyotomi Hideyoshi, ‎conducătorul suprem al Japoniei, a murit.
‎În încercarea disperată ‎de a-și proteja dinastia,
‎înainte de moartea sa,
‎Hideyoshi a creat un consiliu ‎cu cinci comandanți puternici.
‎Ei trebuie să guverneze Japonia ‎până când fiul lui va fi matur.
‎Soarta Japoniei este acum ‎pe muchie de cuțit.
‎Dacă consiliul se destramă,
‎Japonia va fi aruncată înapoi în anarhie
‎și toate realizările lui Hideyoshi ‎se vor destrăma.
‎JAPONIA
‎Cei cinci bătrâni ‎erau din marile familii puternice.
‎Unirea lor are menirea ‎să creeze un echilibru perfect între ei,
‎pentru ca niciunul să nu fie în avantaj.
‎Maeda Toshiie e staționat ‎în castelul Osaka…
‎și e cel responsabil ‎de creșterea tânărului Hideyori,
‎de educația lui și de pregătirea ‎pentru rigorile stăpânirii țării.
‎Dar toată lumea înțelege
‎că, din cauză că mai sunt mulți ani ‎până Hideyori devine major,
‎există șansa ca unul dintre ei ‎să obțină puterea supremă.
‎Acesta e defectul fatal ‎al planului lui Hideyoshi.
‎Realizările lui sunt sub semnul întrebării ‎din cauza vârstei moștenitorului său.
‎Daimyo ‎au început să se pregătească,
‎fie să preia controlul…
‎fie să împiedice un rival să facă asta.
‎Tokugawa Ieyasu e, în acest moment, ‎cel mai puternic ‎daimyo ‎din Japonia.
‎I se oferise autoritate supremă.
‎Practic, el e responsabil ‎de întreg guvernul.
‎Tokugawa Ieyasu era, fără îndoială, ‎cel mai puternic comandant din țară.
‎Averea și armata lui le depășeau cu mult ‎pe ale altora.
‎Odată cu moartea lui Hideyoshi, ‎imediat ce apărea o șansă,
‎Ieyasu putea să devină ‎conducătorul suprem al Japoniei.
‎Și-a construit cu răbdare puterea, ‎și-a eliminat cu răbdare rivalii,
‎și-a creat cu răbdare alianțe.
‎Acum era timpul să încerce ‎să obțină puterea supremă în Japonia.
‎Dar, în secret,
‎un uneltitor înrăit se pregătea ‎să acționeze împotriva lui Ieyasu.
‎E vorba de Ishida Mitsunari.
‎Mitsunari era un ‎daimyo ‎minor.
‎Nu avea forța lui Ieyasu,
‎dar era loial casei Toyotomi.
‎Domnule!
‎E timpul să acționați.
‎Acum ori niciodată.
‎A făcut tot ce a putut ‎ca să submineze poziția lui Ieyasu
‎și să creeze suspiciuni
‎între Ieyasu și ceilalți consilieri ‎numiți de Hideyoshi.
‎Mitsunari crede că atât timp ‎cât Ieyasu nu este provocat,
‎va ajunge să domine restul bătrânilor ‎și consilierilor.
‎Nu acceptă asta.
‎Vrea să-l asasineze pe Ieyasu,
‎să-l închidă sau să-l distrugă.
‎Ishida Mitsunari avea nevoie ‎de aliați și sprijin.
‎Așa că l-a abordat pe membrul veteran ‎al consiliului, Maeda Toshiie,
‎un ‎daimyo ‎foarte bogat ‎și un lider puternic de armată.
‎Maeda Toshiie era singurul capabil ‎să lupte împotriva lui Ieyasu.
‎Faptele recente ale familiei Tokugawa…
‎Îl ajutați pe Hideyori, vă rog?
‎Nu am vrut să fiu arogant.
‎Nu am vrut să vă jignesc.
‎Dar Toshiie nu vrea s-o facă.
‎Era în vârstă
‎și nu era sigur că va reuși campania.
‎Știind că e pe cale să moară, ‎nu voia să se angajeze
‎și să-și împovăreze fiul
‎cu o poziție care ar putea însemna ‎distrugerea casei lor.
‎Deci Maeda Toshiie nu se bagă ‎să îl confrunte pe Tokugawa Ieyasu,
‎deși știe că Ieyasu vrea ‎să scape de Hideyori
‎și să stabilească ‎domnia familiei Tokugawa.
‎Toshiie a murit la scurt timp.
‎El a fost tutorele lui Toyotomi Hideyori.
‎Deci cine să-i ia locul…
‎dacă nu Tokugawa Ieyasu, ‎care s-a mutat în castelul Osaka…
‎ca să aibă control imediat ‎asupra tânărului Hideyori.
‎Era un lucru foarte important.
‎E ca și cum un ministru
‎ar veni la Palatul Buckingham din Anglia
‎și ar spune că va locui acolo.
‎A fost un act care i-a enervat ‎pe ceilalți membri ai regenței,
‎căci Tokugawa Ieyasu îl avea acum ‎pe tânărul moștenitor sub controlul său.
‎Consiliul regenților i-a ordonat ‎lui Ieyasu să se retragă,
‎să recunoască că Toyotomi Hideyori ‎era adevăratul moștenitor
‎și că Ieyasu nu avea dreptul ‎să intervină în acest proces.
‎Ieyasu a văzut această comandă ‎ca pe o declarație de război.
‎Era șansa pe care o aștepta.
‎Daimyo ‎din Japonia ‎s-au împărțit în două tabere,
‎una care îl susținea pe Tokugawa Ieyasu…
‎și una care îl susținea ‎pe Toyotomi Hideyori,
‎sub conducerea lui Ishida Mitsunari.
‎Se pregătea ‎cea mai decisivă luptă pentru putere
‎din istoria Japoniei.
‎Pe măsură ce înfruntarea militară ‎începe să se contureze,
‎Ishida Mitsunari mobilizează soldați ‎împotriva unei potențiale coaliții Ieyasu.
‎Printre ei se numără clanul Uesugi, ‎situat la nord de Ieyasu.
‎Mitsunari plănuiește ca Uesugi ‎să îl atace pe Ieyasu,
‎pentru ca el să îl poată zdrobi ‎între armata lui și a clanului Uesugi.
‎Deci Ieyasu ia o decizie rapidă.
‎Apelează la cei care îi sunt datori, ‎mai ales la Date Masamune,
‎și adună o armată în nord ‎ca să lupte cu Uesugi Kagekatsu.
‎Pe măsură ce Masamune ‎se îndreaptă să oprească atacul din nord,
‎Ieyasu plănuiește să se îndrepte spre est, ‎pentru a-și aduna forțele.
‎Dar are nevoie de timp,
‎pentru că trupele lui Mitsunari ‎sunt deja în mișcare.
‎Toate speranțele lui Ieyasu se bazează ‎pe castelul său de la Fushimi,
‎o fortăreață care controlează ‎drumul ce duce spre est.
‎Din acest motiv, castelul Fushimi ‎trebuia păstrat cu orice preț,
‎ca să îl împiedice pe Ishida Mitsunari ‎să îl atace pe Ieyasu
‎înainte să fie pregătit.
‎Inamicul va înconjura acest castel.
‎Vreau să rămâi…
‎la castel.
‎A fost apărat de prietenul său, ‎Torii Mototada.
‎Ieyasu și Torii Mototada ‎erau prieteni de mulți ani.
‎Ambii știau ‎că menținerea castelului era esențială
‎pentru viitorul familiei Tokugawa,
‎dar și că acest lucru era o sarcină ‎aproape imposibilă.
‎Mototada!
‎Amândoi știau că e o misiune sinucigașă.
‎Era probabil ca Torii Mototada ‎să fie depășit numeric cu 20 la 1.
‎Torii Mototada primea o misiune
‎care îi cerea să lupte cât mai mult, ‎fără șanse de retragere
‎și fără șanse de întăriri.
‎În timp ce Ieyasu se grăbea ‎să scape de Mitsunari,
‎Torii Mototada și-a scris ultimul mesaj.
‎„Nu ar fi prea greu
‎să doborâm o parte dintre soldați ‎și să scăpăm,
‎dar nu asta înseamnă să fii ‎cu adevărat războinic.
‎Voi lupta împotriva forțelor ‎din întreaga țară
‎și voi avea o moarte splendidă.”
‎Ishida Mitsunari și cei 40.000 de oameni ‎ai săi atacă castelul.
‎Mototada și cei 2.000 de soldați ‎luptă din răsputeri.
‎Torii Mototada și-a trimis oamenii ‎în luptă iar și iar
‎împotriva armatei lui Ishida.
‎Într-un act epic de curaj,
‎Torii Mototada și armata lui ‎au rezistat 12 zile la Fushimi.
‎Legenda spune că garnizoana Fushimi ‎a continuat să lupte
‎până au mai rămas doar zece oameni.
‎În cele din urmă, ‎în timp ce castelul ardea,
‎Torii Mototada a comis suicidul onorabil,
‎după una dintre cele mai nobile apărări ‎ale unui castel din istoria Japoniei.
‎Curajul lui Torii Mototada a fost crucial.
‎I-a permis lui Ieyasu ‎să-și adune forțele în Edo
‎pentru a-l înfrunta pe Ishida Mitsunari.
‎JAPONIA
‎Tokugawa Ieyasu e pregătit să acționeze.
‎Își împarte cei 75.000 de oameni ‎și se pregătește să îl atace pe Mitsunari.
‎În timp ce fiul lui duce ‎o armată mare în nord,
‎Ieyasu își conduce armata direct ‎către inamicul său.
‎Mitsunari e într-o situație foarte precară
‎și riscă să fie depășit și înconjurat ‎de cele două armate.
‎Vor bloca drumul și ne vor înconjura.
‎Ishida Mitsunari își dă seama ‎în ce situație precară se află.
‎Ieyasu ar putea să-l înconjoare ‎și să îi oprească retragerea.
‎Nu voi permite asta.
‎Îi vom întâlni pe drum și vom ataca.
‎Ishida Mitsunari a luat ‎o decizie dramatică.
‎Nu va risca să fie prins ‎de forțele lui Ieyasu.
‎Prin urmare, s-a hotărât ‎să formeze o baricadă pe drum
‎și să distrugă armata lui Ieyasu ‎când ajungea.
‎Locul ales de el
‎era o vale îngustă numită Sekigahara.
‎Era o strategie foarte bună ‎pentru Mitsunari.
‎A considerat că va fi mai avantajos ‎să lupte la Sekigahara,
‎decât la castelul Ogaki.
‎Dacă alegi să lupți într-o vale îngustă
‎și controlezi munții din jur, ‎așa cum a făcut Ishida,
‎îți poți atrage adversarul spre tine, ‎apoi îl poți ataca din trei părți.
‎O alegere excelentă.
‎Spune-le soldaților!
‎Strângeți apărarea înainte ‎să vină inamicul.
‎Du-te!
‎Ishida Mitsunari a avut timp ‎să-și aranjeze oamenii
‎în cea mai bună poziție defensivă.
‎El însuși a stat pe drum, ‎așteptând atacul lui Ieyasu.
‎Hideaki!
‎Du-ți trupele pe munte!
‎Când dau semnalul,
‎coborâți pe munte ‎și atacați-l pe Ieyasu din lateral.
‎Pentru a-și păzi flancul stâng ‎și a evita să fie încercuit de Ieyasu,
‎l-a trimis pe Kobayakawa Hideaki
‎să ocupe poziția cu vedere la drum.
‎Când lupta începea în dimineața următoare,
‎va da semnalul
‎și Kobayakawa Hideaki va coborî ‎din poziția sa strategică
‎și va ataca armata Tokugawa ‎pe flancul lor drept,
‎aducând o victorie totală.
‎Totuși, Mitsunari e disprețuit ‎de mulți dintre ‎daimyo
‎care îl susțin pe Toyotomi Hideyori.
‎Această antipatie și neîncredere ‎față de Mitsunari
‎ca și comandant general ‎l-a dezavantajat în multe feluri.
‎Unul dintre cele mai importante exemple ‎e cazul lui Kobayakawa Hideaki.
‎Resentimentele pe care Hideaki ‎le avea împotriva lui Ishida
‎veneau din rolul lui Ishida ‎în invazia coreeană.
‎COREEA
‎Ishida Mitsunari a fost numit de Hideyoshi
‎inspector general al forțelor japoneze
‎și a fost foarte critic ‎cu performanța tânărului Hideaki.
‎Veștile s-au întors la Hideyoshi,
‎care l-a lăsat pe Hideaki ‎fără drepturi, privilegii și terenuri.
‎În orele cruciale de dinaintea bătăliei,
‎Tokugawa Ieyasu a primit ‎un mesaj neașteptat.
‎Hideaki a decis să devină trădător.
‎Când va începe lupta, ‎Hideaki se va alătura lui Ieyasu
‎și vor lansa un atac devastator ‎asupra armatei lui Mitsunari.
‎Dacă s-ar întâmpla asta, ‎Ieyasu putea să câștige.
‎Nu știm sigur, dar e posibil ‎ca Hideaki să fi jucat la două capete,
‎ca să vadă cine ar putea câștiga,
‎și apoi să decidă pe cine va susține.
‎Desigur, până la începutul bătăliei,
‎Ieyasu nu putea fi complet sigur ‎că Hideaki va schimba taberele.
‎Tokugawa Ieyasu se confrunta
‎cu cea mai dificilă ‎și periculoasă decizie din viața sa.
‎Până la urmă, era un risc imens, ‎dar trebuia să și-l asume.
‎Tokugawa Ieyasu se îndreaptă ‎spre Sekigahara.
‎Dacă, cum cred unii dintre generalii săi, ‎scrisoarea e un truc,
‎e posibil ca Ieyasu să fi pierdut deja.
‎Ieyasu a sosit ‎și tot ce vedea de jur împrejur
‎erau focuri aprinse în munți
‎care indicau pozițiile fortificate
‎pe care armata lui Ishida le ridicase.
‎Era o provocare uriașă.
‎Ieyasu părea să fie în dezavantaj,
‎fiindcă fiul lui Ieyasu, Hidetada,
‎nu venise cu cei 30.000 de soldați ‎pe care se baza.
‎Asta amenința ‎supraviețuirea forțelor lui Ieyasu.
‎Nu puteau decât să se pregătească ‎cât mai bine pentru bătălia ce urma.
‎În câteva ore, ceața se va ridica
‎și va începe ‎bătălia decisivă pentru Japonia.
‎Pe măsură ce părțile se aliniază ‎la Sekigahara,
‎Mitsunari este în avantaj.
‎Cei 120.000 de oameni ai lui ‎controlează terenul înalt.
‎Când începe lupta,
‎Mitsunari vrea ‎să coboare flancurile formațiunii sale
‎și să-l zdrobească pe Ieyasu ‎din trei părți.
‎La baza văii,
‎Ieyasu e în poziția mai slabă ‎și e depășit numeric cu trei la doi.
‎Cum fiul și forțele sale încă lipsesc,
‎speranțele lui depind acum ‎de promisiunea de trădare a lui Hideaki.
‎În ziua bătăliei de la Sekigahara, ‎e ceață dimineața devreme,
‎deci cele două părți ‎nu se văd foarte clar.
‎Când ceața începe să se ridice,
‎Ieyasu vede exact ce e în fața lui.
‎Poziția fortificată a lui Mitsunari.
‎E depășit numeric, așa e.
‎Dar, de partea cealaltă, Mitsunari nu are ‎multă experiență pe câmpul de luptă.
‎Nu a condus niciodată o bătălie. ‎A fost doar un subcomandant.
‎Atacați!
‎Mitsunari a avut timp ‎să organizeze apărarea.
‎Prin urmare, armata lui Ieyasu ‎e forțată să înainteze cu mare preț.
‎Asta e extrem de dificil.
‎Există luptă corp la corp,
‎soldați cu sulițe și lănci ‎care se luptă între ei.
‎Pe flancuri, sunt archebuze ‎care trag în dușman.
‎Lupta se transformă într-o mare corvoadă.
‎E haotică, derutantă și extrem de brutală.
‎E un haos controlat.
‎Pe măsură ce bătălia avansează, ‎nicio parte nu poate câștiga un avantaj.
‎Devine un concurs pentru a vedea ce parte ‎e mai puternică fizic decât cealaltă.
‎Dă semnalul!
‎Ishida își dă seama că trebuie să forțeze ‎o parte din trupe să intre în luptă.
‎Trimite semnalul lui Kobayakawa Hideaki
‎ca să atace forțele Tokugawa din flanc.
‎Dar…
‎Hideaki nu se mișcă.
‎Și Ieyasu vede că Kobayakawa nu se mișcă.
‎Forțele lui Kobayakawa își mențin poziția.
‎Și, după o vreme,
‎Ieyasu începe să aibă și el emoții ‎în legătură cu ce vor face.
‎Ieyasu face o mișcare atent calculată
‎care a rămas în folclorul japonez.
‎Foc!
‎Se spune că a ordonat archebuzelor ‎să tragă în armata lui Hideaki,
‎forțându-l pe Hideaki să aleagă.
‎Era timpul.
‎Atacați!
‎Asta îl scoate pe Hideaki ‎din starea de inactivitate,
‎iar trupele sale coboară pe deal.
‎Imaginați-vă reacția lui Mitsunari.
‎Prima: „Ordinul meu a fost ascultat. Vin.”
‎Apoi groaza crescândă ‎că nu se îndreaptă spre Ieyasu,
‎ci spre el, atacându-l.
‎Hideaki intră în forță ‎în flancul armatei vestice.
‎Comandantul unității atacate
‎și-a întors forțele spre Kobayakawa, ‎dar au fost copleșite.
‎Această lovitură dublă ‎în armata lui Ishida Mitsunari
‎are efectul de a-i înconjura lateralele
‎și de a-i copleși rezistența.
‎Mitsunari își dă seama…
‎Hideaki!
‎…că bătălia e ca și pierdută.
‎Soldații armatei vestice rămase ‎au făcut tot posibilul să scape.
‎Mulți, desigur, au fost doborâți
‎de adversarii victorioși…
‎și uciși.
‎Imediat după luptă, scena e haotică.
‎Mulți generali superiori ‎ai părții învinse au fugit,
‎inclusiv Mitsunari,
‎dar forțele lui Ieyasu au prins o parte.
‎Sekigahara a fost ‎un moment de cotitură pentru Ieyasu.
‎Din punct de vedere militar, era clar ‎că avea cea mai mare putere din Japonia.
‎Pentru Ieyasu, victoria de la Sekigahara
‎îl pune într-una ‎dintre cele mai dominante poziții
‎din orice epocă din istoria Japoniei.
‎Mulți dintre opozanții lui muriseră.
‎Victoria lui Ieyasu de la Sekigahara ‎e totală, dar trebuie să o marcheze.
‎Deci Ieyasu ordonă executarea ‎celor loiali lui Hideyoshi.
‎Inclusiv a lui Ishida Mitsunari.
‎Capetele lor sunt puse în pari ‎pentru a anunța
‎că coaliția Toyotomi nu mai există
‎și că puterea supremă este acum ‎a lui Tokugawa Ieyasu.
‎După lupta de la Sekigahara, ‎Ieyasu ia o decizie controversată,
‎împotriva sfaturilor generalilor ‎și a consilierilor săi.
‎Deși a distrus coaliția care îl proteja ‎pe Hideyori, urmașul lui Hideyoshi,
‎Ieyasu decide să nu-l omoare pe tânăr.
‎Ci îl lasă să locuiască ‎în castelul Osaka, sub tutela mamei sale,
‎lady Cha-Cha.
‎Date Masamune i-a trimis o scrisoare ‎lui Ieyasu.
‎În ea scria:
‎„Ieyasu, dacă nu-l ții pe băiat lângă tine ‎și nu îl crești tu…
‎toți dușmanii tăi ‎îi vor turna otravă în urechi
‎și îl vor întoarce împotriva ta.”
‎Dar Ieyasu avea altă părere.
‎Păstrând distanța ‎și lăsându-l pe Hideyori să se maturizeze,
‎i-ar permite acestuia ‎să accepte ideea guvernării Tokugawa.
‎Acea decizie, sentimentală după unii, ‎s-a dovedit o greșeală.
‎JAPONIA
‎Ieyasu încearcă acum ‎să își întărească puterea în Japonia.
‎Toți ‎daimyo ‎care i s-au opus la Sekigahara
‎sunt uciși ‎sau lăsați fără pământuri și titluri.
‎Apoi sunt mutați la marginea țării,
‎departe de influență și putere.
‎Toți cei care l-au susținut sunt aduși ‎aproape de centru și răsplătiți regește.
‎Astfel, Ieyasu a creat o zonă tampon ‎cu susținători loiali,
‎pentru a preveni orice atac.
‎Acest sistem de relocare la scară largă
‎îl va proteja pe Ieyasu și va schimba ‎configurația politică a Japoniei.
‎Tactica e genială.
‎Trebuie să ne amintim că nici Nobunaga,
‎nici Hideyoshi nu au găsit ‎un echilibru politic viabil.
‎Unul care să reziste.
‎Ieyasu a găsit.
‎Deși mulți oameni au beneficiat ‎de bătălia de la Sekigahara,
‎acesta nu a fost cazul ‎lui Kobayakawa Hideaki.
‎Deși trădarea lui Kobayakawa ‎e cea care a înclinat balanța,
‎aducându-i victoria lui Ieyasu,
‎Ieyasu nu se încrede în el.
‎Trădase un stăpân. ‎Putea să îl trădeze și pe al doilea.
‎Hideaki suferea și se simțea așa vinovat
‎că și-a trădat ‎primul stăpân, adică pe Toyotomi,
‎încât a înnebunit.
‎Și, în doi ani…
‎a murit din cauza băuturii.
‎Ieyasu și-a asigurat, ‎în multe feluri, poziția.
‎I-a redistribuit pe acești lorzi ‎într-un mod benefic pentru el,
‎și-a stabilit dominația asupra țării.
‎Dar ce e important e că Ieyasu
‎voia să demonstreze ‎că e un lider războinic,
‎nu cineva care e prea legat ‎de vechea curte imperială.
‎În 1603, a făcut ultimul pas ‎pentru a-și cimenta legitimitatea.
‎Urma să fie investit cu titlul de ‎shogun‎.
‎Ce trebuie amintit despre titlul de ‎shogun
‎e că, în istoria Japoniei,
‎nu a fost un titlu foarte influent, ‎puternic sau chiar de dorit.
‎Mulți ‎shogun ‎erau pur și simplu marionete.
‎Ieyasu recreează titlul de ‎shogun ‎ca o poziție de putere,
‎revigorându-l și permițându-i ‎să controleze Japonia.
‎Odată ce Ieyasu primește titlul de ‎shogun‎,
‎pentru prima dată ‎de la prăbușirea puterii centrale
‎la mijlocul secolului al XV-lea,
‎el ajunge la apogeul puterii.
‎Toată lumea crede că cei 130 de ani ‎de război civil s-au sfârșit.
‎Dar, după un deceniu,
‎se vorbește despre rebeliune.
‎Cei care nu s-au împăcat niciodată ‎cu victoria lui Tokugawa
‎se adună în jurul singurului om
‎care îl putea provoca pe Ieyasu ‎pentru putere…
‎Toyotomi Hideyori, ‎moștenitorul lui Hideyoshi.
‎După victoria de la Sekigahara,
‎Ieyasu nu a acționat direct ‎împotriva lui Hideyori,
‎moștenitorul lui Hideyoshi.
‎Băiatul a putut crește ‎păstrându-și poziția.
‎De-a lungul anilor, ‎mulți l-au văzut pe Hideyori
‎ca pe o alternativă la domnia lui Ieyasu.
‎Mai ales unii samurai fără stăpân, ‎ronin‎,
‎care au rămas fără funcție ‎în urma bătăliei de la Sekigahara.
‎Avea, de asemenea, ‎suporteri în toată țara.
‎Deși Hideyori devine punctul de legătură
‎al multor nemulțumiți de ordinul Tokugawa…
‎nu se știe în ce măsură
‎el însuși ar fi vrut ‎să-l provoace pe Ieyasu.
‎Ieyasu era, din punct de vedere militar, ‎mult mai puternic
‎și se pare că Hideyori ar fi vrut ‎să evite un conflict.
‎Liniște!
‎Înălțimea Ta, nu trebuie să-i asculți!
‎Dacă implori pentru viața ta, ‎îi vei face jocurile lui Tokugawa.
‎Chiar mama sa, ‎un consilier apropiat de-al său,
‎lady Yodo, uneori numită Cha-Cha,
‎își împinge fiul să-l sfideze ‎pe Tokugawa Ieyasu.
‎Acest lucru contravine sfatului ‎propriilor săi vasali,
‎care sugerează că e mai bine ‎să aștepte moartea lui Ieyasu
‎și să-i provoace mezinul, ‎care ar fi fost un domnitor mai slab.
‎Dacă ești samurai, ‎reinstaurează domnia Toyotomi!
‎Mamă…
‎Cha-Cha nu vrea să aștepte. ‎Vrea să îl provoace acum.
‎Te rog, oprește-te!
‎Vreau să plecați.
‎Afară!
‎Indiferent de intenția lui Hideyori,
‎faptul că zeci de mii de oameni, ‎poate până la 60.000,
‎se adunau în jurul lui Hideyori ‎la castelul Osaka,
‎l-a determinat pe Tokugawa Ieyasu ‎să creadă că are loc o revoltă.
‎Ieyasu a fost binecuvântat cu mulți fii.
‎Știa că familia lui va supraviețui dacă…
‎nu există alternative de putere credibile,
‎iar Hideyori e o alternativă credibilă.
‎A devenit un magnet ‎pentru cei nemulțumiți de domnia Tokugawa.
‎Ucide-l pe Hideyori!
‎Da, domnule.
‎Dacă Ieyasu vrea să moară cu siguranța
‎că familia lui va supraviețui ‎și că munca lui va dăinui,
‎trebuia să-l ucidă pe Hideyori.
‎E hotărât să facă acum ceva
‎ce ar fi trebuit să facă acum mulți ani.
‎Să distrugă ultimele urme ‎ale descendenței Toyotomi.
‎Ieyasu trimite 194.000 de soldați ‎ca să asedieze castelul Osaka.
‎Alături de aliați loiali, ‎inclusiv Date Masamune,
‎în timpul asediului lui Ieyasu, ‎mor mii de oameni.
‎Luptele sunt feroce, ‎dar apărătorii rezistă.
‎Dar, în sfârșit, în iunie 1615, ‎apărarea castelului Osaka cade.
‎După multe luni de lupte și asedii,
‎tunurile Tokugawa distrug castelul Osaka.
‎Castelul e incendiat parțial.
‎Hideyori sigur știa că s-a terminat.
‎Devenise un pion pentru cei nemulțumiți ‎de domnia lui Tokugawa
‎și fusese manipulat ‎să-nceapă un război de necâștigat.
‎Castelul Osaka e cuprins de flăcări.
‎E clar că orice rezistență e inutilă.
‎Distrugerea castelului Osaka
‎a însemnat consumarea ultimelor energii
‎din perioada războiului civil.
‎Nu mai rămăsese nimic.
‎Totul trebuia distrus ‎pentru a se naște o nouă eră.
‎Nu se mai puteau duce alte lupte. ‎Se terminase în sfârșit.
‎Toți au înțeles asta.
‎Ieyasu i-a întrecut pe toți.
‎Tokugawa deține acum puterea totală.
‎Ieyasu nu s-a bucurat mult ‎de rezultatele victoriei sale.
‎La un an după căderea castelului Osaka, ‎a murit de cancer la stomac.
‎Când Ieyasu e pe patul de moarte,
‎marile personalități ale țării vin ‎să își prezinte omagiile.
‎Printre aceștia e și Date Masamune,
‎despre care se spune ‎că l-a vizitat și i-a citit poezii.
‎Cei doi par să se fi respectat reciproc.
‎Și e clar că Date a fost un aliat loial ‎în anii de după Sekigahara.
‎Tokugawa Ieyasu, un vulpoi bătrân
‎care a supraviețuit furtunilor ‎și luptelor…
‎a murit…
‎supraviețuind tuturor dușmanilor.
‎Marii comandanți,
‎în toată această perioadă,
‎au fost cei care au înțeles ‎că există ceva mai presus de război.
‎Asta e șansa ‎pe care le-o oferă Tokugawa Ieyasu.
‎A creat un sistem incredibil de durabil ‎pentru guvernarea Japoniei
‎într-o epocă post-război.
‎A avut noroc că a avut mulți fii. ‎Linia lui de sânge putea continua.
‎Deci a avut noroc, ‎dar a avut și înțelepciune.
‎Datorită acestui lucru, sistemul creat ‎de el a durat două secole și jumătate.
‎E o realizare incredibilă.
‎Moartea lui Ieyasu ‎marchează terminarea acestei ere,
‎în care, dintr-o dată, ‎ordinea militară se diminuează,
‎iar samuraii sunt acum războinici ‎care conduc o țară în pace.
‎N-au cunoscut decât bătălia ‎timp de un secol.
‎S-au născut în luptă. Au crescut în luptă.
‎Asta au învățat.
‎Sunt probabil cei mai mari războinici ‎din istorie.
‎Dintr-odată, nu mai e război.
‎Foarte repede, se vede ‎o transformare incredibilă a samurailor.
‎În loc să se concentreze doar pe război, ‎pe conflict și pe strategie…
‎se concentrează tot mai mult pe filosofie, ‎datorie, onoare.
‎Ce înseamnă să servești? Ce înseamnă ‎să fii războinic într-o epocă de pace?
‎Deci, în doar câteva decenii,
‎samuraii sunt de nerecunoscut ‎față de ce fuseseră.
‎Dar moștenirea samurailor
‎de a transforma o țară cu război civil ‎într-una pașnică
‎tronează deasupra Japoniei.
‎Secolul războiului,
‎pe cât de tragic, distructiv ‎și brutal a fost,
‎a oferit 250 de ani de pace
‎și asta e o realizare ‎destul de rară în istoria oamenilor.
‎Subtitrarea: Dan Anescu