NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
1551. Japani on kaaoksessa.
Vuosisatojen jälkeen keskushallinto on menettänyt hallintansa -
ja kansakunta syöksynyt julmaan sisällissotaan.
Anarkia vallitsee. Raskaasti asustetut daimio-sotaherrat -
taistelevat vallasta ja alueesta.
Pienessä Owarin provinssissa,
vähäpätöisessä Odan klaanissa,
eräs epätodennäköinen samurai on aloittamassa verisen kampanjan,
jossa kuolee tuhansia.
Se määrittää Japanin historian suunnan seuraavaksi 300 vuodeksi.
JAPANI 1551
1551 Odan perheen suuri tapahtuma oli suuren Oda Nobuhiden kuolema.
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
Kun Nobuhide kuoli…
HISTORIOITSIJA
…Odan perhe hajosi heti.
Et tule koskaan johtamaan tätä klaania!
Johtajan kuolema oli mille tahansa klaanille suurin mahdollinen kriisi.
HISTORIOITSIJA, PENNSYLVANIAN YLIOPISTO
Ajattelemme klaania yleensä perheenä,
mutta se ei ole sitä perinteisellä tavalla. Perustana olivat sukulaissuhteet.
Klaanissa saattoi olla asemasta kamppailevia veljeksiä,
mutta myös palvelijoita ja appivanhempia. Näin syntyi ryhmittymiä.
Tällaisina hetkinä ryhmät mittelivät voimiaan.
Toinen ongelma oli, että Oda oli suhteellisen pieni klaani -
ja sitä ympäröivät paljon suuremmat klaanit.
Heidän piti ajatella strategisesti…
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
…miten he selviäisivät isompien klaanien saartamana.
Koska Odan perhe oli vaarallisessa tilanteessa,
Oda Nobuhide yllätti useat perheensä jäsenet -
valitsemalla seuraajakseen vanhimman poikansa Oda Nobunagan,
joka ei useista syistä ollut kovin suosittu.
Nobunagan veljesten ja serkusten välillä oli vakavaa erimielisyyttä,
ja heitä oli melko paljon.
Kaikkien mielestä he tekisivät parempaa työtä kuin nuori Nobunaga.
Nobunagan käyttäytyminen isänsä hautajaisissa -
lisäsi sukulaisten häntä kohtaan tuntemaa halveksuntaa,
koska sen sijaan, että olisi osoittanut surua,
Nobunaga otti kourallisen suitsukkeita ja heitti ne alttarille.
Hölmö!
Nobunaga oli tunnettu äkkipikaisuudestaan.
Hän oli huonosti käyttäytyvä tyyppi.
Niinpä useat Odan klaanissa -
ja niissä daimio-perheissä, jotka olivat heidän liittolaisiaan,
pitivät häntä hölmönä.
Älä viitsi, veli!
Japanissa seremoniat ovat tärkeitä.
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
Klaanin jäsenet halusivat tehdä asiat perinteisellä tavalla.
Hän hylkäsi täysin perinteet.
Nobunagan käytös huolestutti niitä, joiden johtaja hän nyt oli.
Yksi heistä ryhtyi dramaattisiin toimenpiteisiin.
Hänen nimensä oli Hirate Masahide.
Hänen oli määrä olla uuden vallanperijän pääneuvonantaja.
Hän kauhistui ja häpesi Nobunagan käytöstä niin,
että teki protestiksi seppukun. Eli hän leikkasi vatsansa auki.
Se on rituaalinen suolistus.
Joskus ihmisten sanottiin repineen vatsansa auki ja vetäneen suolensa ulos.
Se oli tapa hallita omaa kuolemaansa.
Mutta joissain tapauksissa se tehtiin myös protestiksi.
Se oli tapa, jolla saattoi saada toiset ryhtymään toimenpiteisiin.
Masahide saattoi viestittää toisille Odan klaanilaisille:
"Jos pidät Nobunagaa hölmönä moukkana ja kunnioitat minua,
niin itsemurhani olkoon merkki siitä,
että Nobunaga ei ehkä ole mies, jota kannattaa tukea."
Nobunagan henki oli vaarassa alusta asti.
Hän oli yksin vaarallisella maaperällä.
HISTORIOITSIJA, YAMANASHI GAKUIN -YLIOPISTO
Vaara kyti omassa perheessä.
Sengoku-kaudella murha perheen sisällä oli hyvin yleistä.
HISTORIOITSIJA JA KIRJAILIJA
Isät tappoivat poikiaan, pojat isiään ja veljet toisiaan.
Kaikki vain vallan anastamiseksi.
Epäiltiin, että Nobunagan vaimo Nōhime juonitteli häntä vastaan,
koska oli hänen perivihollisensa Saitō Dōsanin tytär.
Dōsan tunnettiin Minon Kyynä. Nōhime oli Kyyn tytär.
Avioliitolla pyrittiin saamaan rauha klaanien välille.
Oli epäilyjä,
että liitto oli järjestetty, jotta vaimo voisi vakoilla häntä -
tai jopa tarpeen tullen tappaa hänet.
Se oli avioliiton kautta tehdyn liittolaisuuden pahin vaara.
Yhtäkkiä saattoi löytää itsensä vihollisensa tyttären sängystä.
Hän olisi voinut tappaa miehen myrkyllä.
Jos hän kuolee, se on hyväksi meille.
Hän on itsekäs.
Hän ajattelee vain itseään.
Vaimon epäiltiin juonitelleen Nobuykin, Nobunagan nuoremman veljen kanssa.
NOBUNAGAN VELI
Nobuyukia ihailtiin klaanissa,
koska Nobunagaan verrattuna hän oli järkevä ja rauhallinen.
Niin sanotusti hän oli perheen hyvä poika.
Se, joka oli säilyttänyt arvokkuutensa koko isänsä elinajan.
Nobunagan onneksi yksi hänen uskollisimmista palvelijoistaan -
paljasti hänelle, että Nobuyuki suunnitteli vallankaappausta.
Anna anteeksi!
Isoveli…
Et ole veljeni.
Tämä paljastaa Nobunagan luonteesta sen piirteen,
että hän oli pohjattoman julma.
Koska halusi selvitä hengissä -
ja menestyä,
Nobunaga ilmaisi tällä tavoin,
että hän ottaisi kaiken tai kuolisi yrittäessään.
Tämän henkilön voittaminen -
sai Nobunagan näyttäytymään vakavasti otettavana voimana.
Eliminoituaan uhat perheensä sisällä…
HISTORIOITSIJA
…Nobunaga käänsi huomionsa viimeiseen ja suurimpaan uhkaan,
joka esti häntä hallitsemasta Owarin provinssia. Serkkuunsa Nobukataan.
Nobukata hallitsi Pohjois-Owaria.
Hänen käskyläisenään oli 3 000 sotilasta.
Nobukata oli raju vastustaja.
Joten tilanteessa oli kaksi etevää soturia.
Oli selvää, että heidän välilleen nousisi kilpailua,
sillä kumpikin omisti suunnilleen yhtä suuren osan Owarin provinssia -
ja halusi laajentaa valtaansa. He eivät kilpailleet ainoastaan maasta,
vaan myös Odan klaanin johtajuudesta.
Tämän takia Nobunaga halusi ratkaisevan taistelun,
joka ratkaisisi lopullisesti hänen kohtalonsa.
Voittaakseen sodan Oda Nobunaga tarvitsi samuraiarmeijan.
800 vuotta ennen Nobunagaa -
kukaan ei halunnut olla samurai. Se tarkoitti "palvelijaa".
Vähitellen sana alkoi saada nykyisen merkityksensä,
joka vastasi vanhan Japanin ratsastavia ritareita.
Lopulta "samurai" alkoi tarkoittaa bushia, sotilasluokan jäsentä.
Samurain ikonisin ase oli tietenkin katana.
Japanilainen miekka.
Sitä pidetään luultavasti maailmanhistorian parhaana miekkana.
Siinä oli todella terävä ja joustava terä, joka oli kaareva.
Sen avulla samurai saattoi antaa tuhoisan iskun huotrasta.
Ratsastava samurai sai myös valtavan edun,
koska jokainen isku kohti hyökkäävää jalkasotilasta -
halkaisi tämän voimalla, jolla hevonen ravasi eteenpäin.
He olivat uskomattomia, atleettisia sotureita.
He olivat taistelleet vuosisadan ajan. He syntyivät taistelemaan.
He olivat luultavasti historian parhaita sotureita.
Nobunaga piti kiinni samuraiden muinaisista perinteistä.
Mutta hän tajusi, että Japanin sodankäynti oli alkanut muuttua entisestä.
Sodankäynnistä oli tulossa teollista. Tarvittiin suuria armeijoita.
Oda Nobunaga oli tavallaan Japanin Aleksanteri Suuri.
Hän oli historian kaukonäköisin sotapäällikkö,
koska oli todella avoin kaikille uusille ideoille.
Ennen Nobunagaa -
armeijat ja taistelut olivat olleet suhteellisen pieniä.
Armeijat kasvoivat paineessa jäädä henkiin vastustajien sijaan.
Nobunaga alkoi värvätä yhä uusia maallikkoja,
ashigaruja.
He olivat jalkasotilaiksi värvättyjä maalaisia.
He olivat eläneet samuraiden vallan alla -
lähes 400 vuotta.
Heitä pidettiin omaisuutena. Suurien sotaherrojen orjina.
Heitä käytettiin kuin taskurahoja.
Mutta Nobunagan ashigarun ja perinteisten ashigarun välillä oli ero.
Keppiä heiluttavien maalaisten sijaan -
Nobunaga varusti heidät kunnolla ja koulutti heidät.
Hän ymmärsi, että uskollisuuden avulla -
heistä tuli tehokkaita ja vaarallisia.
Nämä joukot olivat arvokkaampia kuin mikään määrä samuraita.
He muuttuivat alhaisosta armeijaksi.
Vuonna 1558, vuosi sen jälkeen, kun oli murhannut veljensä,
mukanaan uusi armeija, joka koostuu noin 3 000 värvätystä maalaisesta,
Nobunaga lähtee tukikohdastaan Etelä-Owarista -
ja marssii pohjoiseen kohti vihollistaan Nobukataa.
Vastauksena -
Nobukata kerää kokoon oman armeijansa, jossa on 3 000 parkkiintunutta samuraita.
Tarkoituksena on pysäyttää ja tuhota hyökkääjät.
Nobunagalla on vain vähän kokemusta taistelukentällä johtamisesta,
joten hänen mahdollisuutensa ovat pienet.
Hänellä on kuitenkin yksi etu. Japanin ulkopuolelta tullut lahja,
joka muuttaa Japanin sodankäynnin ikuisiksi ajoiksi.
Vuonna 1453 Macausta saapunut portugalilainen laiva -
eksyi kurssiltaan myrskyssä -
ja haaksirikkoutui pienelle Tanegashiman saarelle -
Japanin etelärannikolle.
Luultavasti se oli yrittänyt päästä Kiinan mantereelle.
Kuten usein Japanin historiassa, asioita tapahtui vahingossa.
Jokin päätyi sattumalta Japaniin.
Nyt heillä oli tämä ase, hakapyssy.
HISTORIOITSIJA
Monelle daimiolle tuliaseiden käyttöönotto -
ei näyttänyt tuovan välitöntä hyötyä.
Ne olivat hitaita ladata, äänekkäitä ja haisevia.
HISTORIOITSIJA
Sateella ne saattoivat lakata toimimasta.
Daimiot epäröivät ottaa hakapyssyä käyttöönsä,
mutta Oda Nobunaga ei huolehtinut.
Hän tuli pienemmältä alueelta ja tiesi, että kaikki edut on hyödynnettävä,
jotta voittaisi suuremman vihollisen.
Joten hän otti mielellään hakapyssyn käyttöön jo varhain.
Nobunaga huomasi ensimmäisenä niiden hyödyn sodankäynnissä.
Hän sai ostettua useita aseita…
HISTORIOITSIJA, NEWCASTLEN YLIOPISTO
…joka muutti ne taistelukentän tärkeimmäksi voimakeinoksi.
Nobukatan ja Nobunagan konfliktin lähestyessä -
Nobunaga lähti hyökkäykseen. Hän lähti Kiyosun linnasta -
ja siirsi joukkonsa kohti Iwakuraa,
jossa Nobukatan joukot olivat.
Nobunagalla oli silloin noin 3 000 sotilasta.
Aseita hänellä oli ehkä 400 - 500.
Nobukatalla oli myös noin 3 000 sotilasta.
He olivat ehkä vähän paremmin varustettuja.
Teidän on oltava valmiita kuolemaan.
Menkää!
Sekä Nobukatalle että Nobunagalle kyse oli elämästä tai kuolemasta.
Vaikka he eivät ehkä tuhoaisi toistensa joukkoja kokonaan,
oli todennäköistä,
että alamaiset siirtyvät toiselle puolelle ja häviäjä eliminoidaan.
Odottakaa.
Nobunagan oli huijattava vihollisensa lähestymään -
aseiden tappamisalueelle, sadan metrin sisälle.
Odottakaa.
Tulta!
Useassa rivissä seisovien musketöörien yhteislaukaukset -
olisivat heikentäneet suuremmankin, panssaroidun vastustajan.
Mutta muskettien uudelleenlataus kesti kauan.
Joten lopulta taistelu -
hiipui lähitaisteluksi.
Tässä taistelussa mukana olivat suurimmaksi osaksi maalaisjoukot -
vastaan heitä halveksiva eliittijoukko.
Kun väsyneet samurait kohtasivat vihollisen,
he taistelivat miehiä vastaan, jotka olivat valmiita uhraamaan kaiken.
Lähitaistelu on julmempaa kuin kukaan voi kuvitella.
Siinä voi suorastaan haistaa vastustajan aamiaisen.
Siinä voi nähdä vastustajan silmät,
kun tämä kuolee miekan lävistäessä sisuksensa.
Samaan aikaan ilmassa lentelee ammuksia.
Ihmiset huutavat.
Niin taisteluhuutoja kuin tuskanhuutoja.
Se oli kuin taistelisi helvetissä.
Kolmen tunnin jälkeen Nobunagan miehet saivat yliotteen.
He pääsivät Nobukatan joukkojen läpi ja höyhensivät ne.
Taistelun päättyessä kuolleita sanotaan olleen yli 1 200.
Se on uskomaton kuolinluku niin pienessä taistelussa.
Iwakuran joukot vetäytyivät Iwakuran linnaan Nobukatan johdolla.
Linna kesti piiritystä kolme kuukautta, mutta murtui lopulta.
Nobukata tapettiin,
ja Nobunagasta tuli Owarin piirikunnan ainoa herra.
Ukinon taistelun jälkeen -
Nobunagan asema Owarin hallitsijana oli viimein sinetöity.
Hän oli Odan klaanin johtaja.
Nuoruudestaan huolimatta Nobunagasta oli kehittymässä taktinen komentaja.
Hän ei ollut enää "Owarin hölmö".
Hän oli tunnistanut omassa armeijassaan -
perinteisten samuraiden vahvuudet ja heikkoudet.
Maalaisista koostuvien sotilaiden hyödyt ja teknologian tärkeyden.
Tämä oli käännekohta hänen pyrkimyksissään.
Nobunagan sotilaallinen voima, jonka hän osoitti Owarin valloituksessa,
päästettiin nyt irti muualla.
Isän kuolemaa seurasi yhdeksän veristä vuotta,
joiden jälkeen Nobunaga on Owarin provinssin kiistaton johtaja.
Hänen valta-aikansa on vasta alkanut, kun idästä nousee uusi uhka.
Imagawa Yoshimoto, yksi Japanin pelätyistä daimioista,
on liikkeellä valtavan armeijan kanssa.
Kohteena on Kioto, maan pääkaupunki ja sotilaallisen voiman perinteinen keskus.
Päästäkseen sinne hänen on marssittava suoraan Owarin läpi.
Jos hän onnistuu,
Nobunagan omat kunnianhimoiset tavoitteet saavat tuhoavan iskun.
Noin puoli tusinaa, ehkä kahdeksan voimakasta daimiota -
olisi voinut pyrkiä niin sanotusti yhdistämään kansakunnan.
Eli valtaamaan pääkaupungin, Kioton, itselleen.
Yksi oli Imagawan klaani.
Imagawa Yoshimoton tarkoitus oli vallata Kioto.
Tätä varten hänen piti marssia pääkaupunkiin.
Ja marssiakseen pääkaupunkiin, hänen piti ylittää Owarin provinssi.
Mutta Nobunaga ei aikonut päästää Imagawaa läpi.
Nobunaga oli päättänyt vastustaa Imagawan etenemistä omalla rajallaan.
Sen seurauksena asian saattoi ratkaista vain taistelemalla.
Taistelussa Odaa vastaan Imagawalla oli kaikki edut.
Imagawa Yoshimoto oli hyvin suuren, varakkaan ja voimakkaan alueen hallitsija.
Eräiden aikakirjojen mukaan hänen armeijassaan oli jopa 45 000 miestä.
Kohtuullisempi arvio olisi 25 000.
Heitä oli silti ylivoimaisesti enemmän kuin Nobunagalla.
Miehiä oli Nobunagan armeijaan verrattuna kaksitoista yhtä vastaan.
Koska Imagawan armeija oli ylivoimainen,
hän odotti pystyvänsä eliminoimaan helposti Nobunagan -
ja jatkamaan matkaansa Kiotoon.
Hän aloitti hyökkäämällä useisiin Nobunagan rajalinnoituksiin -
ja valloittikin ne helposti.
Tehtävää johtavan samurain nimi oli Tokugawa Ieyasu.
Ieyasu oli nuori, mutta loistava taktikko.
Hän palveli Yoshimotoa,
mutta oli myös todella kunnianhimoinen ja näki tulevaisuutensa suurempana.
Nobunagan kenraalit ymmärsivät, että todennäköisyys oli heitä vastaan,
joten he kehottivat häntä perinteisesti piiloutumaan linnoitukseen -
ja olemaan puolustusasemissa odottaen, että tilanne on ohi tai että onni kääntyy.
Nobunaga oli eri mieltä asiasta.
Hän päätti yrittää jotain odottamatonta ja epätavallista.
Jotain, mikä yllättäisi vihollisen.
Hän toivoi, että uhkapelin ansiosta -
tilanne muuttuisi hänelle suotuisaksi.
Yksi Nobunagan suurimmista kyvyistä oli hänen organisaatiokykynsä.
Vastustaja oli ylivoimainen määrältään, mutta Nobunaga oli älykkäämpi.
Tämä on taas hieno esimerkki Nobunagan nerokkuudesta.
Hänellä oli kaikkialla provinssissa tiedustelijoita,
joilta sai tietoa päivittäin, ellei tunneittain.
Vihollisen liikkeistä ja voimasta. Siitä, missä he leiriytyivät ja mitä he tekivät.
Hän tiesi kaiken.
Tiedustelija sai selville, että Yoshimoton leiri oli Okehazama-vuoren huipulla.
Imagawa Yoshimoto oli leiriytynyt Okehazamaan 5 000 miehen kanssa.
Se tarkoitti, että loput armeijasta oli muualla.
Alkoi hahmottua kuva siitä,
että vaikka Imagawa Yoshimotolla oli suuri armeija,
se oli erittäin hajaantunut.
Nobunaga päätteli, että jos hän pystyy tappamaan vihollisarmeijan johtajan,
armeija hajoaisi. Mikään ei olisi pitämässä sitä koossa.
Hänen ei tarvitsisi voittaa kaikkia. Imagawa Yoshimoton tappaminen riittäisi.
Hän päätti aloittaa yllätyshyökkäyksen.
Tänä sisällissotien aikana suurin osa taisteluista käytiin perinteisesti.
Avoimilla alueilla. Piirityksiin satsattiin.
Tällaista yllätyshyökkäystä ei oltu aiemmin yritetty.
Mutta Nobunaga oli valmis hyökkäämään pienellä joukolla suurta joukkoa vastaan -
ja käyttämään tilaisuutta hyväkseen.
Hyökkäämään yöllä tai yllätyksenä.
Tämä on varhainen merkki siitä, kuinka älykäs -
ja kekseliäs Nobunaga oli. Hän ajatteli laajemmin.
Nobunaga oli asemissa armeijoineen Yoshimoton leirin ympärillä.
Imagawa Yoshimoto oli pitämässä seremoniaa,
jossa sotaherralle ja komentajalle -
esiteltiin voitettujen vihollisten päät.
Päät oli siistitty. Pesty ja meikattu.
Oudolla tavalla seremonia oli hirveä ja nöyryyttävä kostotoimenpide.
Vihollisten päitä esiteltiin kuin esineitä.
Mutta siinä oli myös tiettyä kunnioitusta.
Päitä piti katsoa kunnioituksella entisiä omistajiaan kohtaan.
Imagawa Yoshimoto oli asemassa, jossa ei ollut valmiina taisteluun.
He söivät, joivat ja juhlivat sitä, että asiat olivat sujuneet siihen asti hyvin.
Se oli hetki, jota Nobunaga oli odottanut.
Mutta se oli riskialtista. Oli toimittava tai kuoltava.
Vaihtoehtoja ei ollut.
Hänen piti tappaa Yoshimoto. Hänen täytyi tappaa vihollisten johtaja.
Joukot syöksyivät eteenpäin ja tappoivat kaikki käsiinsä saamat Imagawan sotilaat.
Hämmästyneet Imagawat eivät tajunneet tilannetta.
Imagawa Yoshimoto luuli, että omat joukot tappelivat,
koska sotilaat olivat juoneet ja alkaneet rähistä.
Hän ei tajunnut heti, että heitä vastaan hyökättiin.
Samaan aikaan Odan joukot ryntäsivät eteenpäin.
Imagawan sotilaat panikoivat. He heittivät pois aseensa -
ja pakenivat mahdollisimman nopeasti.
Se oli silkkaa kaaosta.
Ja hyvin nopeasti -
Yoshimotolla oli enää 300 miestä. Tilanne oli kääntynyt päälaelleen.
Taistelu oli epätoivoista.
Yksi Odan sotilaista pystyi hyökkäämään itse Yoshimoton kimppuun.
Johtaja oli kuollut.
Jäljellä olevat Imagawan joukot hajosivat ja pakenivat.
Loput Imagawan joukoista kuulivat tapahtumista ja päättivät perääntyä.
Nobunaga oli saavuttanut upean voiton.
Okehazaman taistelu kesti vain 15 minuuttia,
mutta se oli yksi Japanin historian ratkaisevimmista taisteluista.
Nobunagan yllätyshyökkäys osoitti, että hän oli strateginen nero,
joka oli sinä aikana hyvin harvinaista.
Useimmat pienimmistä klaaneista eivät olisi uhmanneet niin suurta vastustajaa.
Mutta juuri se käytös, joka oli huolestuttanut Nobunagan omia alaisia -
hänen isänsä hautajaisissa -
alkoi näkyä selvästi.
Se osoitti, että hän oli holtiton -
ja otti riskejä, mutta pystyi myös huolellisesti pohtimaan,
mikä oli paras mahdollisuus jäädä henkiin ja voittaa.
Sen lisäksi, että oli tuhonnut yhden Keski-Japanin suurimmista klaaneista,
Oda Nobunaga nousi julkisuuden valokeilaan.
Se toimi ponnahduslautana sille,
että Nobunaga aloitti Japanin jälleenyhdistämisen.
Okehazaman seurauksena Nobunaga sai kaksi tärkeää liittolaista,
jotka seisoivat vuosia hänen rinnallaan ja auttoivat tulevaisuuden voitoissa.
Okehazamassa Nobunaga huomasi erään armeijansa nuoren samurain kyvyt.
Samurain, joka oli liittynyt hänen armeijaansa ashigaruna.
Hänen nimensä oli Toyotomi Hideyoshi.
Hideyoshi aloitti uransa jalkasotilaana Nobunagan armeijassa,
mutta teki Nobunagaan vaikutuksen taistelutaidoillaan.
Ne eivät rajoittuneet pelkästään lähitaisteluun.
Hänellä näytti olevan myös kyky organisoida.
Toisin sanoen hän osoitti johtamispotentiaalia.
Sen seurauksena Hideyoshin asema nousi -
yhdeksi Nobunagan uskollisimmista kenraaleista -
ja henkilöksi, joka tulisi vaikuttamaan suuresti Japanin historiaan.
Taistelun jälkiseurauksena syntyi myös toinen tärkeä liittolaisuus.
Se oli hyvin erilainen liittolaisuus kuin Nobunagan ja Hideyoshin välinen.
Mies, josta puhumme, on Tokugawa Ieyasu.
Nuorena miehenä hänen oma isänsä oli antanut hänet panttivangiksi -
Imagawan perheeseen.
Nuori Ieyasu kasvatettiin palvelemaan Imagawan armeijassa.
Mutta Imagawan perheen johtaja oli nyt kuollut.
Joten Ieyasu päätti lyöttäytyä yksiin -
herransa kukistaneen Oda Nobunagan kanssa.
Se, että Ieyasu vaihtoi niin nopeasti puolta,
osoittaa sitä, että Sengoku-kauden liittolaisuudet olivat epävarmoja.
Sääntöjä ei ollut enää. Syttyi täysi taistelu Japanin hallinnasta.
Ne, jotka olivat valmiita ottamaan riskin liittoutuivat mieluummin niiden kanssa,
jotka olivat voimakkaampia tai nousevia voimia.
Okehazaman taistelun tärkeys on se, että yhtäkkiä -
kolme miestä, jotka tulisivat muovaamaan Japanin historiaa, päätyivät yhteen.
Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi ja Tokugawa Ieyasu.
Ieyasu ja Hideyoshi rinnallaan -
Nobunaga tekee useita tuhoisia hyökkäyksiä vihollisiaan vastaan.
Yhä useampi alue on hänen lippunsa alla.
Sitten hän marssii arkailemattomasti Kiotoon, maan pääkaupunkiin.
Siellä Nobunaga suunnittelee siihen asti rohkeinta siirtoaan.
Koko Japanin yhdistämistä.
Mutta voitto ei ollut vielä varma.
Lännessä ja pohjoisessa oli yhä daimioita,
jotka uhkasivat Nobunagan valtaa, eivätkä halunneet alistua hänen hallintaansa.
Ne, jotka eivät myöntäneet alistumistaan,
saivat maistaa hänen vihaansa ja hänen miekkaansa,
sillä hän ei hyväksynyt vastustusta.
Vain sellainen mies saattoi aloittaa prosessin kohti Japanin yhdistymistä.
Tilanne raivostutti tietysti Nobunagan kilpailijat.
He tiesivät, että Nobunaga halusi vallan itselleen.
Todellinen taistelu Japanista oli alkamassa.
Tekstitys: Merja Pohjola