ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
1551. Japan je u kaosu.
Nakon višestoljetne vladavine, centralna vlast gubi kontrolu,
a zemlja srlja u surovi građanski rat.
Anarhija je sveprisutna dok se do zuba naoružani vojskovođe, daimyoi,
bore za prevlast i teritorij.
U maloj provinciji Owari
živi neupečatljivi klan zvan Oda.
Jedan će neočekivani samuraj pokrenuti krvavu kampanju
koja će tisuće duša koštati života
i odrediti tok japanske povijesti narednih 300 godina.
Smrt velikog Ode Nobuhide potresla je obitelj Oda 1551.
Odmah nakon Nobuhidine smrti
došlo je do raskola u obitelji.
Nikad nećeš postati vođa ovog klana!
Smrt kneza
dovodi do neizbježne krize u svakoj domeni, u svakom klanu.
Klan doživljavamo poput obitelji,
ali to nije obitelj kakvu poznajemo.
Jezgru čine srodnici,
primjerice braća koja pretendiraju na određenu poziciju,
ali i sluge, vazali,
svojta. Stvaraju se frakcije.
To je trenutak u kojem frakcije ukrštavaju mačeve.
Obitelj Oda ima još jedan problem. Riječ je o malom klanu
okruženom mnogo većim klanovima.
Stoga su morali taktizirati
i pažljivo promišljati kako će opstati
kao sitne ribe okružene kitovima.
Budući da je obitelj Oda bila u opasnom položaju,
Oda Nobuhide iznenadio je mnoge članove obitelji
kada je za svog nasljednika odabrao najstarijeg sina, Odu Nobunagu…
koji nije bio popularan, iz različitih razloga.
Došlo je do ozbiljnog neslaganja među Nobunaginom braćom i rođacima,
kojih je bilo poprilično mnogo.
Svi su oni smatrali da bi bili bolji nasljednici od mladog Nobunage.
Nobunagino ponašanje na očevom sprovodu
samo je pojačalo prezir kojeg su njegovi rođaci gajili.
Jer, umjesto da prikladno žaluje,
uzeo je šaku tamjana i bacio ga na oltar.
Ludo!
Nobunaga je bio poznat po svom strastvenom temperamentu.
Loše se ponašao, poput delinkventa.
Stoga su mnogi članovi klana Oda,
kao i obitelji vojskovođa saveznika klana Oda,
smatrali Nobunagu budalom.
Brate, molim te!
U Japanu je ceremonija od najveće važnosti.
Članovi klana vole tradiciju.
On ju je potpuno odbacio.
Nobunagino ponašanje izazvalo je toliku zabrinutost
onih koje je trebao voditi,
da se jedan od njih odlučio za najdrastičniji korak.
Zvao se Hirate Masahide
i trebao je postati nasljednikov glavni savjetnik.
Bio je toliko zgranut i posramljen Nobunaginim ponašanjem
da je u znak prosvjeda počinio seppuku.
Odnosno, rasporio si je trbuh.
To je oblik ritualnog vađenja utrobe.
Navodno bi ponekad ljudi rasporili svoju utrobu
i izvadili je van.
Tako zadržavaju kontrolu nad svojom smrću.
No, to je mogao biti
i način prosvjeda u nekim slučajevima.
Šokantni način da druge članove klana natjerate na djelovanje.
Masahide možda poručuje ostatku klana Oda:
„Ako mislite da je Nobunaga tolika luda i neotesanac,
a usto me poštujete,
moje je samoubojstvo znak da možda
Nobunaga i nije osoba koju trebate podržati.“
Od prvog je dana Nobunagin život bio u opasnosti.
Shvatio je da je sam samcat na opasnom teritoriju.
Obiteljskom teritoriju, k tome.
U Sengoku razdoblju, ubojstvo u obitelji bilo je izuzetno često.
Očevi su ubijali sinove.
Sinovi su ubijali očeve. Braća bi se poubijala.
Sve kako bi se dočepali moći.
Sumnjalo se da njegova supruga Nōhime šuruje protiv njega…
zato što je bila kći njegovog smrtnog neprijatelja, Saitōa Dōsana,
znanog kao Poskok Minoa. Ona je bila Poskokova Kći.
Njihov je brak bio sklapanje mira između dva klana,
stoga su postojale sumnje
da je ona možda poslana kako bi ga špijunirala.
Možda čak i kako bi ga ubila, bude li nužno.
Bila je to velika opasnost ovakvog bračnog saveza.
Spavate s kćeri svog najljućeg neprijatelja.
Mogla ga je otrovati da je htjela.
Umre li, imat ćemo koristi od toga.
Sebičan je.
Misli samo na sebe.
Sumnjalo se da šuruje
s njegovim mlađim bratom, Nobuyukijem.
NOBUNAGIN BRAT
Obitelj je cijenila Nobuyukija,
bio je trezven, za razliku od Nobunage.
Bio je dobar sin, mogli bismo reći.
Onaj koji je ostao dostojanstven tijekom očevog života.
Nobunaga je imao sreće. Jedan od njegovih najodanijih vazala
dojavio mu je da Nobuyuki planira puč.
Oprosti mi, molim te!
Stariji brate…
Nisi ti moj brat.
Time je pokazao aspekt svoje ličnosti
koji je bio izrazito brutalan.
Ukorijenjen u želji za opstankom,
ukorijenjen u želji za uspjehom,
bio je to Nobunagin način da objavi
kako će sve poraziti ili umrijeti u pokušaju da to učini.
Ubojstvom ovog pojedinca
Nobunaga jasno poručuje da ga se ne smije podcijeniti.
Nakon što je uklonio prijetnje unutar najužeg kruga obitelji,
Nobunaga se odlučuje pozabaviti posljednjom preprekom pri uspostavi
kontrole nad provincijom.
Svojim rođakom Nobukatom.
Nobukata upravlja sjeverom Owarija.
Ima 3000 vojnika na raspolaganju.
Nobukata je žestok protivnik.
Znači, imamo dva ratnika u usponu.
Njihovo nadmetanje bilo je neizbježno
budući da svaki polaže pravo na polovicu provincije Owari
i želi proširiti ovlasti.
Ne sukobljavaju se samo radi zemlje i teritorija
već i radi vodstva obitelji Oda.
S tim ciljem, Nobunaga priželjkuje odlučujuću bitku
koja će ga proslaviti ili uništiti.
Odi Nobunagi za rat treba vojska samuraja.
Osamsto godina prije Nobunage
nitko nije htio biti znan kao samuraj jer to znači „sluga“.
No riječ postepeno poprima današnje značenje.
Osoba ekvivalentna vitezu starog Japana.
Naposljetku „samuraj“ preuzima značenje „bushi“, ratnička klasa.
Naravno, najčuvenije oružje samuraja je katana.
Japanski mač.
Naširoko smatran najkvalitetnijim mačem u povijesti.
Imao je iznimno oštru i otpornu zakrivljenu oštricu.
Omogućava kobni napad već pri izvlačenju mača iz korica.
A samuraju na konju pruža znatnu prednost
jer svaki zamah nadolje s ciljem napada pješaka…
zario bi se u žrtvu dodatnom snagom konja u pokretu.
To su fantastično okretni ratnici.
Sto godina bitka je fokus njihovog života. Od samog rođenja.
Oni su vjerojatno najveći ratnici koje svijet poznaje.
Nobunaga je slijedio stare samurajske običaje.
No shvaća da ratovanje u Japanu okreće leđa starim metodama.
Postaje industrijsko. Treba vam golema vojska.
Oda Nobunaga japanski je Aleksandar Veliki.
Najinovativniji je vojskovođa svog vremena
jer lako prihvaća nove zamisli.
Do Nobunaginog vremena
vojske i ratovi bili su prilično malih razmjera.
Kako su vojske rasle,
s ciljem nadjačavanja svojih suparnika,
Nobunaga počinje novačiti sve više običnih pučana.
Znani su kao ashigaru.
Seljaci mobilizirani za potrebe rata.
Oni čine pješaštvo.
To su ljudi koji su živjeli pod čizmom samuraja
skoro 400 godina.
Oni su kmetovi,
robovi velikih knezova
koji ih troše kao što ljudi troše sitniš.
No velika je razlika između Nounaginog ashigarua
i tradicionalnog ashigarua
koji je tek obični seljak sa štapom.
Nobunaga bi ih pošteno opremio i obučio.
Prepoznao je činjenicu da ih malo lojalnosti
čini veoma učinkovitima i opasnima.
Te jedinice vrednije su čak i od samuraja.
Pretvorio je rulju u vojsku.
1558., godinu dana nakon što je ubio brata,
zajedno sa svojom vojskom od 3000 vojnika-seljaka,
Nobunaga napušta svoju utvrdu na jugu Owarija
i kreće na sjever kako bi se sukobio sa Nobukatom.
U odgovor na to,
Nobukata mobilizira svoje snage, 3000 okorjelih samuraja,
s ciljem presretanja i uništenja osvajača.
Nobunaga je neiskusan vojskovođa
suočen s nadmoćnim neprijateljem,
ali jedno mu ide na ruku,
dar vanjskog svijeta
koji će zauvijek promijeniti izgled japanskog ratovanja.
1453. portugalski brod iz Macaua
oluja otpuhuje s kursa
pa putovanje završava brodolomom na otočiću Tanegashima,
na južnoj obali Japana.
Vjerojatno mu je odredište bilo kinesko kopno.
I, kao što je često slučaj u japanskoj povijesti, nešto se dogodilo greškom.
Netko je neplanirano završio u Japanu.
Imaju oružje, arkebuzu.
Za većinu daimyoa uvođenje vatrenog oružja
ne donosi neposrednu korist.
Sporo se puni, bučno je, smrdi,
a zatekne li vas kiša, može i zakazati.
Daimyoi dosta oklijevaju
s prelaskom na arkebuze.
Ali Oda Nobunaga nema takvih briga.
Njegova je domena manja
i koristi svaku prednost na raspolaganju
kako bi porazio većeg neprijatelja.
Bio je spremniji mnogo ranije prihvatiti arkebuze.
Oda Nobunaga među prvima spoznaje njihov vojni potencijal
i financira kupovinu velike količine pušaka,
što ih transformira iz pomoćnog sredstva na bojištu
u dominantnu prisutnost.
Dok su se Nobukata i Nobunaga pripremali za sukob,
Nobunaga prelazi u ofenzivu. Napušta dvorac Kiyosu
i seli svoju vojsku prema Iwakuri,
gdje se nalazi Nobukatina vojska.
Nobunaga je tada imao oko 3000 vojnika.
I možda 400 ili 500 pušaka.
Nobukata je također imao oko 3000 vojnika.
Bili su vjerojatno bolje opremljeni.
Morate biti spremni umrijeti.
Krenite!
Za Nobukatu i Nobunagu kao pojedince ovo je pitanje života i smrti.
Možda neće poubijati cijelu suparničku vojsku,
ali tko god izgubi,
vjerojatno će svjedočiti prebjegu podređenih i biti ubijen.
Čekajte.
Nobunaga je morao navesti neprijatelja
da dođe unutar dometa pušaka i priđe mu na stotinjak metara.
Čekajte.
Paljba!
Plotun ispaljen iz više redova mušketira
oslabio bi i najjačeg protivnika, bez obzira na oklop.
No, mušketa se dugo puni.
Nakon nekog vremena,
ipak su prešli na borbu prsa u prsa.
U ovoj bitki, većinski seljačka vojska
suprotstavila se elitnim postrojbama koje preziru takve ljude.
Jednom kad su se našli licem u lice s njima,
samuraji su se borili protiv ljudi koji nemaju što izgubiti.
Borba izbliza brutalnija je nego što možete zamisliti.
Dovoljno ste blizu da nanjušite protivnikov doručak.
Dovoljno ste blizu da možete gledati kako umiru
dok im utrobu parate mačem.
Istovremeno zrakom lete projektili.
Čuli bi se krikovi,
bojni povici, kao i zapomaganje ranjenika.
Bitka mora da je bila paklena.
Nakon tri sata,
Nobunagini vojnici prelaze u prednost.
Probili su Nobukatinu obranu i porazili njegovu vojsku.
Konačni ceh iznosio je preko 1200 duša.
To je nevjerojatna brojka stradalih za tako malu bitku.
Nobukatina vojska povlači se u dvorac Iwakura…
koji uspješno odolijeva opsadi tri mjeseca, no na koncu pada.
Nobukata je ubijen…
a Nobunaga postaje jedini knez provincije Owari.
Nakon bitke kod Ukinoa,
Nobunaga je napokon zagospodario Owarijem.
On je bio knez Oda.
Svojoj mladosti usprkos, Nobunaga se razvio u sposobnog stratega.
Više nije „luda Owarija“.
U svojoj je vlastitoj vojsci prepoznao
snagu i slabost tradicionalnih samuraja.
Prednosti seljačke vojske i važnost tehnologije.
Vjerujem da su mu se tada povećali apetiti.
Vojna snaga koju je Nobunaga pokazao pri osvajanju Owarija
protutnjit će i drugim dijelovima zemlje.
Devet krvavih godina nakon očeve smrti,
Nobunaga je neosporivi vladar provincije Owari.
No, njegova je vladavina jedva započela, a na istoku se rađa nova prijetnja.
Imagawa Yoshimoto, jedan od najstrašnijih japanskih vojskovođa,
pristiže na čelu ogromne vojske.
Odredište mu je Kyoto, prijestolnica i vojno središte.
Kako bi stigao onamo, proći će kroz Owari.
Uspije li,
zadat će kobni udarac Nobunaginim rastućim ambicijama.
Postojalo je možda osam zaista moćnih daimyoa
koji su mogli ostvariti nacionalno ujedinjenje.
A to znači zauzeti prijestolnicu, Kyoto.
Imagawa je jedan od njih.
Imagawa Yoshimoto naumio je zauzeti Kyoto.
Da bi to postigao, morao je marširati na Kyoto.
A da bi umarširao onamo, morao je prvo prijeći provinciju Owari.
No, Nobunaga ga nije namjeravao propustiti.
Nobunaga je odlučio zaustaviti Imagawu na granici provincije.
Stoga nije bilo druge nego da se bore.
U sukobu s klanom Oda, Imagawa je imao svaku prednost.
Imagawa Yoshimoto bio je na čelu jako velike,
bogate i moćne domene.
U nekim zapisima piše da je imao vojsku od 45 000 vojnika.
Realnija procjena bila bi 25 000.
No, i dalje daleko nadmoćnija Nobunaginoj.
Imao je 12 vojnika za svakog Nobunaginog.
Zbog daleko nadmoćnije vojske,
Imagawa je očekivao da će ući u provinciju, eliminirati Nobunagu
i nastaviti put Kyota.
Započeo je napadom na nekoliko Nobunaginih graničnih utvrda
koje je osvojio s lakoćom.
Samuraj postavljen na čelo tog pothvata zove se Tokugawa Ieyasu.
Ieyasu je mlad, ali briljantan strateg.
Služi Yoshimotou.
No, silno je ambiciozan
i uviđa da bi mogao imati svjetlu budućnost.
Nobunagini generali svjesni su da su im šanse slabe
i da su brojčano nadjačani, stoga ga potiču
da se odluči na konvencionalno rješenje, ukopati se u utvrdi
u najbolje moguće branjenom položaju
i pokušati izdržati dok se sreća ne okrene u njihovu korist.
Nobunagina je taktika drugačija.
Pokušat će izvesti nešto neočekivano i neobično
što će iznenaditi neprijatelja,
i nadati se da će se kocka isplatiti,
a situacija okrenuti u njegovu korist.
Organizacijska sposobnost jedna je najvećih Nobunaginih vrlina.
Brojčano je nadjačan,
ali mnogo bolje obavješten.
Upravo je to još jedan divan primjer njegove briljantnosti.
Odaslao je izvidnicu diljem provincije
i oni ga informiraju više puta dnevno.
Kretanje neprijatelja, njegova brojnost, lokacije tabora, aktivnosti.
Zna sve.
Nobunaga saznaje da se Yoshimotov tabor
nalazi na vrhu planine Okehazama.
Imagawa Yoshimoto i njegovih 5000 vojnika utaborili su se na Okehazami.
Znači, ostatak je vojske na drugoj lokaciji.
Sve u svemu, stječe se dojam da,
iako Imagawa Yoshimoto ima golemu vojsku,
ona je fragmentirana i jako raštrkana.
Nobunaga zaključuje da bi ubojstvo vođe
rezultiralo slomom vojske. On ih drži na okupu.
Ne mora ih pobijediti, dovoljno je da ubije Yoshimotoa.
Odlučuje izvesti iznenadni napad.
U ovom razdoblju građanskih ratova, većina bitki vodi se konvencionalno.
Odvijaju se na otvorenom području i često uključuju opsade.
Nitko se dosad nije odlučio za ovakav iznenadni napad.
Nobunaga je spreman napasti mnogo veću vojsku
kako bi iskoristio priliku koja mu se pruža.
Noćni ili iznenadni napad.
Rani je to znak njegove mudrosti,
domišljatosti i nekonvencionalnog razmišljanja.
Nobunaga i njegova vojska opkolili su Yoshimotov tabor.
Imagawa Yoshimoto bio je zabavljen ceremonijom pregleda glava.
Riječ je o događaju pri kojem se vojskovođi, zapovjedniku,
izlažu glave palih suparnika.
Uredili bi ih, oprali i našminkali.
Na jedan čudan način, ceremonija je odvratan
čin osvete i poniženja suparnika,
čijom se glavom paradira poput predmeta,
ali istovremeno je prožeta poštovanjem.
Glave se promatraju
s dužnim poštovanjem iskazanim njihovim bivšim vlasnicima.
Imagawa Yoshimoto nalazi se u neborbenom stavu.
Oni jedu, piju i slave činjenicu da sve teče po planu.
To je trenutak koji Nobunaga čeka.
Riskantni potez koji ga može koštati života.
Ali nema izbora.
Mora ubiti Yoshimotoa.
Odsjeći glavu zmiji.
Njegovi vojnici ulijeću u tabor i ubijaju
svakog Imagawinog vojnika koji im dopadne šaka.
Imagawini su vojnici zbunjeni, ne znaju što se događa.
Yoshimoto vjeruje da je izbila tučnjava
jer su vojnici previše popili pa su se posvađali.
Treba im dosta da shvate da su napadnuti.
Za to vrijeme Odine snage jure naprijed.
Imagawini vojnici u panici odbacuju svoje oružje.
Povlače se što brže mogu.
Vlada potpuni kaos.
I ubrzo…
Yoshimotu preostaje samo 300 vojnika. Situacija se preokrenula.
Borba je očajnička.
I jedan od Odinih vojnika uspijeva napasti samog Yoshimotoa.
General je mrtav.
Preostali Imagawini vojnici bježe glavom bez obzira.
Ostatak vojske raštrkan diljem provincije
povlači se po primitku vijesti.
Nobunaga je ostvario fantastičnu pobjedu.
Bitka kod Okehazame u stvarnosti trajala je samo 15 minuta,
ali jedna je od najpresudnijih bitki japanske povijesti.
Njegov uspješni iznenadni napad dokazuje da je strateški genij,
a to je rijetka pojava u to doba.
Većina manjih klanova ne bi se usudili napasti toliko nadmoćnijeg suparnika.
Ali ponašanje koje je brinulo dio Nobunaginih vazala
tijekom sprovoda njegovog oca…
nameće se ovdje.
Pokazuje da je nesmotren
i opasan, ali da jako dobro zna odvagnuti
najbolje šanse za preživljavanje i pobjedu.
Ne samo da su mu pomogle da uništi moćnog igrača središnjeg Japana,
te su ga odlike i proslavile.
Usto su poslužile kao odskočna daska
početku ponovnog ujedinjena Japana u njegovoj režiji.
Posljedica pobjede kod Okehazame bilo je stvaranje dva važna savezništva
koja će mu pružiti podršku i pomoć u budućim trijumfima.
Upravo je kod Okehazame Nobunaga prvi put svjedočio talentu
svog mladog samuraja koji mu se pridružio kao ashigaru.
Zvao se Toyotomi Hideyoshi.
Hideyoshi je svoju karijeru započeo kao pješak,
ali uspio je zadiviti Nobunagu svojim borbenim vještinama.
Nisu bile ograničene samo na borbu prsa o prsa.
Imao je sposobnost organiziranja drugih.
Drugim riječima, pokazuje potencijal vođe.
Hideyoshi zbog toga napreduje kroz činove
i postaje jedan od njegovih najodanijih generala,
i jedan od važnih aktera u oblikovanju japanske povijesti.
Još je jedno važno savezništvo sazdano nakon bitke.
Veoma drugačije
od onog između Nobunage i Hideyoshija.
Govorimo o Tokugawi Ieyasui.
Kao mladića, njegov ga je otac predao kao taoca
obitelji Imagawa.
Mladi Ieyasu odgajan je sa službom u Imagawinoj vojsci na umu.
Ali sada je glava obitelji Imagawa mrtav.
I zato se Ieyasu odlučuje pridružiti
čovjeku koji je porazio njegovog gospodara, Odi Nobunagi.
Činjenica da je tako brzo promijenio stranu
pokazuje da je odanost u Sengoku razdoblju bilo lako kupiti.
Više nije bilo pravila. Ovo je sveopći rat za prevlast nad Japanom.
Osobe spremne na rizik
prije bi se vezivale
uz moćnije pojedince ili pak one u usponu.
Važnost bitke kod Okehazame leži u činjenici da odjednom
imate tri muškarca čije će savezništvo oblikovati sudbinu Japana,
Odu Nobunagu, Toyotomija Hideyoshija i Tokugawu Ieyasua.
S Ieyasuom i Hideyoshijem pored sebe,
Nobunaga započinje seriju krvavih kampanja protiv svojih suparnika.
Sve više teritorija pada pod njegovu vlast.
Naposljetku hrabro maršira na glavni grad Kyoto.
Odande planira potegnuti najodvažniji potez,
ponovno ujedinjenje Japana.
Ali uspjeh još nije zajamčen.
Na zapadu i sjeveru još postoje daimyoi
koji ugrožavaju Nobunaginu moć
jer se odbijaju pokoriti njegovoj vlasti.
A oni koji se odbijaju podrediti,
iskusit će njegov bijes, iskusit će njegov mač,
jer on ne tolerira protivljenje.
Jedino takav čovjek
može gurnuti Japan u smjeru ujedinjenja.
Ovakav razvoj događaja ljuti Nobunagine suparnike.
Znaju da Nobunaga želi prisvojiti svu moć.
Prava bitka za Japan samo što nije počela.
Prijevod titlova: Nina Kralj Jager