EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
1551. Kaos råder i Japan.
Efter att ha styrt i århundraden har centralmakten förlorat kontrollen…
…och ett brutalt inbördeskrig skakar landet.
Anarki råder då tungt väpnade krigsherrar, som kallas daimyos,
kämpar om makt och landområden.
I den lilla provinsen Owari,
i den oansenliga Oda-klanen,
är en osannolik samuraj på väg att starta ett blodigt fälttåg
som ska kosta tusentals livet
och dra upp riktlinjerna för de kommande 300 åren i Japans historia.
Oda-klanens största händelse 1551 var den store Oda Nobuhides död.
När Nobuhide dog,
splittrades Oda-klanen genast.
Du kommer aldrig att leda klanen!
En furstes bortgång
var den värsta krisen som kunde drabba ett område eller en klan.
Vi uppfattar ofta en klan som en familj
men det är inte riktigt samma sak.
Den innersta kärnan är familj,
bröder som kanske konkurrerar om makten, men klanen består också av
hushållets tjänare, vasaller
och ingifta släktingar. Så olika fraktioner uppstår.
Och detta är stunden då de mäter sin styrka mot varandra.
Ett annat problem för Oda var att de var en ganska liten klan
som omringades av mycket större klaner.
Så de måste vara mycket mer strategiska
och tänka noga på hur de skulle överleva
som småfiskar i en damm full av valar.
Eftersom Oda-klanen befann sig i ett väldigt farligt läge
förvånade Oda Nobuhide många familjemedlemmar
när han valde sin äldste son, Oda Nobunaga, till arvinge…
…för han var, av flera skäl, inte så populär.
Det väckte stort missnöje bland Nobunagas bröder och kusiner,
och de var ganska många.
Allihop trodde att de skulle göra ett bättre jobb än unge Nobunaga.
Nobunagas beteende på faderns begravning ökade
föraktet som många släktingar redan kände för honom.
Istället för att uppvisa en passande sorg
tog han en handfull rökelse och kastade den på altaret.
Din dåre!
Nobunaga var känd för sitt heta humör.
Han var en otrevlig och oregerlig man.
Många människor, både inom Oda-klanen
och i klanens allierade daimyo-familjer,
anser att han är en dåre.
Broder, snälla du!
I Japan är ceremonier mycket viktiga.
Klanmedlemmarna älskar att göra saker på traditionellt vis.
Han struntar helt i traditionen.
Nobunagas beteende orsakade så mycket oro
bland dem som han nu skulle leda
att en av dem valde den mest drastiska utvägen.
Han hette Hirate Masahide
och skulle bli den nye arvingens främste rådgivare.
Nobunagas beteende gjorde honom så förskräckt och vanärad
att han begick seppuku som protest.
Han skar alltså upp sin egen mage.
Det är ett slags rituellt självmord.
Det finns fall där folk sägs ha skurit upp magen och dragit ut tarmarna.
Det var ett sätt att kontrollera sin död.
Men i vissa fall
var det också en slags protest.
Chocken kunde vara avsedd att driva andra till handling.
Masahides budskap till de övriga i Oda-klanen kan ha varit,
"Om du tycker att Nobunaga är en ohyfsad dåre
men respekterar mig,
är mitt självmord kanske ett tecken på att
du egentligen inte borde stötta Nobunaga."
Nobunagas liv var i fara redan från början.
Han förstod att han var ensam och att han levde farligt.
Och att hotet kom från familjen.
Under Sengoku-perioden var mord inom familjen väldigt vanligt.
Fäder dödade sina söner.
Söner dödade sina fäder.
Bröder dödade varann.
Allt görs för att få makt.
Man misstänkte att hans fru Nohime konspirerade mot honom…
…för hon var dotter till hans dödsfiende, Saito Dosan,
"Huggormen från Mino". Hon var Huggormens Dotter.
Äktenskapet var avsett att skapa fred mellan klanerna
så det fanns misstankar
om att hon placerats där som spion.
Kanske till och med för att döda honom, om det behövdes.
Det var en av de stora farorna med äktenskapliga allianser,
att man delade säng med sin värsta fiendes dotter.
Hon kunde ha förgiftat honom.
Det är bra för oss om han dör.
Han är självisk.
Han tänker bara på sig själv.
Det fanns misstankar om att hon konspirerade
med hans yngre bror, Nobuyuki.
NOBUNAGAS BROR
Nobuyuki beundrades av familjen
och till skillnad från Nobunaga var han en sansad person.
Han var så att säga den bra sonen.
Den som uppträtt värdigt under faderns hela liv.
Som tur var för Nobunaga kunde en av hans trognaste vasaller
avslöja för honom att Nobuyuki planerade en kupp.
Snälla, förlåt mig!
Storebror?
Du är inte min bror.
Det här visar en sida av honom som är
oerhört brutal.
Djupt rotad i hans önskan att överleva
och i hans önskan om framgång
var detta Nobunagas sätt att tillkännage
att han tänkte segra eller dö medan han försökte.
Den här personens nederlag
bevisade att Nobunaga var en kraft att räkna med.
När hoten från hans närmaste familj eliminerats
vände Nobunaga uppmärksamheten mot det sista och största hotet
mot hans kontroll över Owari.
Hans kusin Nobukata.
Nobukata kontrollerar norra Owari.
Han har 3000 män i sin här.
Nobukata är en hård motståndare.
Nu finns det alltså två lovande krigare.
Konkurrensen mellan dem var i princip oundviklig,
eftersom de ägde ungefär halva Owari-provinsen var
och ville utöka sin makt.
De stred inte bara om landområden
utan också om vem som skulle bli klanens överhuvud.
Därför tror jag att Nobunaga sökte en avgörande strid
där han skulle segra eller dö.
För att kunna utkämpa ett krig behövde han en armé av samurajer.
Åttahundra år innan Nobunagas tid
ville ingen kallas samuraj, för det betydde "en tjänare".
Men gradvis fick ordet den betydelse som vi nu anser
motsvarar en riddare i det gamla Japan.
Så småningom kom "samuraj" att betyda "bushi", krigarklass.
Samurajernas mest ikoniska vapen var förstås katanan,
det japanska svärdet.
Den anses allmänt vara det bästa svärdet i världshistorien.
Den hade en väldigt vass, tålig och krökt klinga.
Ett förödande hugg kunde utdelas samtidigt som svärdet drogs
och den gav också beridna samurajer ett stort övertag
för ett nedåtriktat hugg mot en fotsoldat…
…förstärktes av hästens rörelse framåt.
Det här är fantastiska, starka krigare.
Striden har varit deras allt i ett sekel. De föds in i den.
Det är förmodligen historiens främsta krigare.
Nobunaga höll fast vid samurajernas gamla traditioner.
Men han insåg att japansk krigföring var på väg att förändras.
Den blev allt mer industriell. Man behövde en stor armé.
Oda Nobunaga kan anses vara Japans Alexander den store.
Han var nog sin tids mest innovativa militära ledare
för han var oerhört öppen för alla nya idéer.
Fram till Nobunagas tid
var arméer och strider ganska små saker.
När arméerna blev större
på grund av pressen att överleva hotet från fienden
började Nobunaga rekrytera mer vanligt folk.
De kallades ashigaru.
De var bönder som kallats in i armén.
De var fotsoldater.
Det här är människor som levt under samurajernas
förtryck under nästan 400 år.
De sågs som ägodelar,
de var slavar åt furstarna
som offrade dem utan några betänkligheter.
Men det finns en stor skillnad mellan Nobunagas ashigaru och
de traditionella fotsoldaterna, som knappt var mer än bönder med pinnar.
Nobunaga försåg dem med utrustning och träning.
Han insåg att lite lojalitet
gjorde dem både effektiva och farliga.
Trupperna var mer värdefulla än samurajerna.
De förvandlades från en mobb till en armé.
1558, ett år efter att han dödat sin bror,
och med en ny armé på 3000 man där de flesta varit bönder,
lämnar Nobunaga sitt fäste i södra Owari
och tågar norrut för att möta sin rival Nobukata.
I gengäld
kallar Nobukata in sin egen här med 3000 stridsvana samurajer
för att genskjuta och krossa inkräktarna.
Nobunaga är en ovan härförare
och står inför överväldigande odds.
Men han har en fördel,
en gåva från utlandet
som ska förändra den japanska krigskonsten för evigt.
År 1453 blåste ett portugisiskt skepp från väg från Macao
ur kurs i en storm
och förliste på den lilla ön Tanegashima
utanför Japans södra kust.
Förmodligen försökte man nå det kinesiska fastlandet.
Och som ofta är fallet i Japans historia, hände något av misstag.
Någon kom dit utan att det var meningen.
De har ett vapen som kallas arkebuse.
För många daimyos framstod inte eldvapen
som någon uppenbar fördel.
De tog tid att ladda, de förde oväsen och luktade
och om det regnade kanske de inte fungerade.
Så det fanns mycket tvekan bland daimyos
inför att använda arkebusen…
…men Oda Nobunaga delar inte den oron.
Hans klan är liten
så han måste utnyttja alla möjliga fördelar
för att besegra större fiender.
Så han var villig att introducera arkebusen tidigt.
Han var en av de första som såg vapnets militära potential,
och kunde finansiera inköp av ett stort antal vapen,
vilket innebar att de gick från att vara en del av striderna
till att dominera dem.
När drabbningen mellan Nobukata och Nobunaga närmade sig
var Nobunaga offensiv. Han lämnade Kiyosu-slottet
och förflyttade sina styrkor mot Iwakura,
där Nobukatas styrkor fanns.
Nobunaga hade cirka 3000 soldater vid den här tiden.
Och han kan ha haft 400 eller 500 skjutvapen.
På motståndarsidan hade Nobukata också 3000 soldater.
De var nog lite bättre rustade.
Ni måste vara redo att dö.
Sätt igång!
För både Nobukata och Nobunaga gällde det liv eller död.
Även om de inte kunde utplåna varandras styrkor helt
riskerade förloraren
att hans folk bytte sida och eliminerade honom.
Vänta.
Nobunaga måste lura fienden att avancera
inom vapnens räckvidd, ungefär 100 meter.
Vänta.
Eld!
Eldgivning från rad efter rad med musköter
skulle ha skrämt vilken fiende som helst, oavsett hur väl rustade de var.
Men det tar lång tid att ladda om en musköt.
Och därför övergick slaget så småningom…
…i en närstrid.
I striden har vi en stor bondehär
mot en elitstyrka som föraktar sina motståndare.
När de trötta samurajerna väl är inom räckvidd
kämpar de mot män som inte har något att förlora och allt att vinna.
Närstrid är mer brutalt än man kan föreställa sig.
Man är så nära att man känner fiendens andedräkt.
Så nära att man ser ljuset slockna i deras ögon
när man kör svärdet i deras mage.
Samtidigt flyger projektiler genom luften.
Man hör folk som skriker,
både stridsrop och skrik från de sårade.
Det var nog som att slåss i helvetet.
Efter tre timmar får Nobunagas män övertaget.
De bryter igenom Nobukatas styrkor och besegrar dem.
Vid stridens slut sägs dödssiffran ha överskridit 1200.
Det är en otrolig siffra för ett så litet slag.
Nobukatas styrkor retirerar tillbaka till Iwakura-slottet,
och uthärdar en belägring i tre månader innan det faller.
Nobukata dödas…
…och Nobunaga blir ensam härskare över Owari-provinsen.
I efterdyningarna av slaget vid Ukino
lyckades Nobunaga till sist slå fast sin kontroll över Owari.
Han var Oda-klanens furste.
Trots sin unga ålder utvecklas Nobunaga till en mycket kapabel härförare.
Han var inte längre "dåren från Owari".
I sina egna arméer hade han hade uppmärksammat
styrkorna och svagheterna hos den traditionella samurajen,
fördelarna med bondesoldater och vikten av teknologi.
Det här var, tror jag, en vändpunkt för hans ambitioner.
Den militära styrka som Nobunaga visat när han erövrade Owari
skulle nu riktas åt ett annat håll.
Nio blodiga år efter faderns död
är Nobunaga Owari-provinsens obestridda ledare.
Men hans styre har knappt börjat när ett nytt hot uppstår i öster.
Imagawa Yoshimoto, en av Japans mest fruktade krigsherrar,
är på väg med en enorm armé.
Hans mål är Kyoto, landets huvudstad och centrum för dess militära makt.
För att komma dit ska han marschera rakt igenom Owari.
Om han lyckas
blir det ett hårt slag mot Nobunagas växande ambitioner.
Det fanns nog sex eller åtta riktigt mäktiga daimyos
som kunde ha försökt ena landet.
Och det innebär att erövra huvudstaden, Kyoto.
Imagawa var en av dem.
Imagawa Yoshimoto ville erövra Kyoto.
Därför måste han marschera mot huvudstaden.
Och för att göra det måste han korsa Owari-provinsen.
Men Nobunaga tänkte inte släppa fram Imagawa.
Han bestämde sig för att motsätta sig Imagawas framfart vid gränsen.
På grund av detta hade de inget annat val än att slåss.
I en strid mot Oda skulle Yoshimoto ha hela övertaget.
Imagawa Yoshimoto härskade över en mycket stor,
mycket rik och mycket mäktig provins.
I vissa krönikor sägs hans armé ha bestått av 45 000 man.
En mer rimlig uppskattning är 25 000.
Det var ändå långt mer än Nobunaga kunde uppbåda.
Han hade tolv soldater för var och en av Nobunagas.
Eftersom Imagawas styrka var så överlägsen
trodde han att han enkelt skulle kunna eliminera Nobunaga
och fortsätta mot Kyoto.
Han började med att attackera ett antal av Nobunagas fästen längs gränsen
och tog över dem ganska enkelt.
Samurajen han skickat för att leda uppdraget heter Tokugawa Ieyasu.
Ieyasu är ung, men en briljant taktiker.
Han tjänar Yoshimoto.
Men han är ambitiös
och vet att hans framtid kan bli mycket ljusare.
Nobunagas generaler förstår att oddsen talar emot dem,
liksom siffrorna, så de uppmanar honom
att välja den konventionella vägen och barrikadera sig
på den mest lättförsvarade plats de hittar
och försöka hålla ut i förhoppning om att lyckan ska vända.
Nobunaga har en helt annan åsikt.
Han tänker försöka sig på något oväntat och ovanligt,
något som tar fienden på sängen,
och han hoppas att det ska räcka
för att vända läget till hans fördel.
En av Nobunagas största talanger är hans organisationsförmåga.
Han är i numerärt underläge,
men han har en bättre underrättelsetjänst.
Detta är ännu ett fint exempel på Nobunagas briljans.
Han har spejare över hela provinsen
som ger honom information varje dag, kanske varje timme.
Fiendens rörelser, deras styrka, var de slagit läger, vad de gör.
Han känner till allt.
En spejare upptäckte att Yoshimotos läger låg på toppen av berget Okehazama.
Imagawa Yoshimoto har slagit läger på Okehazama med 5000 man.
Alltså finns resten av hans armé på annat håll.
Bilden som växer fram visar att
Imagawa Yoshimoto har en stor här…
…men den är uppdelad och väldigt splittrad.
Nobunaga drar slutsatsen att om han dödar ledaren för fiendens armé,
kollapsar den helt. Inget annat håller ihop den.
Han behöver inte slå dem. Han behöver bara döda Yoshimoto.
Han bestämmer sig för ett överraskningsangrepp.
Under denna tidsperiod utkämpas striderna oftast på konventionellt vis.
Man strider på öppna ytor. Man lägger kraft på belägringar.
Ingen har försökt sig på ett överraskningsangrepp.
Men Nobunaga var villig att leda en liten styrka mot mycket större arméer,
mot alla odds, för att ta chansen.
Att attackera på natten eller utan förvarning.
Det är ett tidigt tecken på hur smart,
uppfinningsrik och okonventionell han är.
Nu hade Nobunagas armé placerat sig runt Yoshimotos läger.
Imagawa Yoshimoto höll en ceremoni för att inspektera huvuden.
Det var när krigsherren, eller befälhavaren,
fick se sina besegrade fienders huvuden.
De kammades, tvättades och sminkades.
Ceremonin är underligt nog både en otäck
hämnd och förödmjukelse gentemot fienden,
vars huvud förevisas som ett föremål,
men också ett slags uttryck för respekt.
Huvudena måste beskådas
och liksom visas den ära som de tidigare ägarna förtjänar.
Imagawa Yoshimoto är inte beredd på strid.
De äter, dricker och firar att allt har gått så bra hittills.
Det här är ögonblicket som Nobunaga har väntat på.
Det är riskabelt, en ödesdiger stund för Nobunaga.
Men han har inget val.
Han måste döda Yoshimoto. Han måste hugga av ormens huvud.
Hans styrkor störtar fram och börjar döda…
…alla Imagawa-soldater de hittar.
Fienden är förvirrade och förstår inte vad som pågår.
Imagawa Yoshimoto tror faktiskt att ett bråk brutit ut
för att soldaterna druckit och börjat gräla.
Det dröjer innan de förstår att de blivit anfallna.
Under tiden avancerar Oda-styrkorna.
Imagawa-soldaterna får panik. De släpper sina vapen.
De flyr så fort de kan.
Det är helt enkelt kaos.
Det dröjer inte länge…
…förrän Yoshimoto bara har 300 man kvar. Rollerna är omvända.
Striden är desperat.
Och en av Oda-soldaterna lyckas attackera självaste Yoshimoto.
Fiendegeneralen är död.
De återstående Imagawa-trupperna flyr.
Imagawa-styrkorna på andra platser
får höra historien och retirerar.
Nobunaga har vunnit en fantastisk seger.
Slaget vid Okehazama varade bara i 15 minuter.
Men det var en av de viktigaste striderna i japansk historia.
Hans framgångsrika överraskningsangrepp visar att han är ett strategiskt geni
som sällan skådats under denna tidsperiod.
Inte många små klaner hade vågat ta sig an en så mycket större fiende.
Men samma beteende som oroat vissa av Nobunagas vasaller
på hans fars begravning…
…visar sig här.
Det märks att han är hänsynslös
och tar risker, men också att han noga övervägt
de bästa möjligheterna att överleva och segra.
Utöver att ett av de stora maktblocken i centrala Japan krossats
satte detta Oda Nobunaga på kartan.
Och det fungerade också som språngbräda
för vad som skulle bli enandet av Japan.
I efterdyningarna av Okehazama slöt Nobunaga två väldigt viktiga allianser
som skulle bistå honom i många år och bidra till hans framtida triumfer.
Det var vid Okehazama som Nobunaga först uppmärksammade färdigheterna
hos en ung samuraj som börjat i armén som en ashigaru.
Han hette Toyotomi Hideyoshi.
Hideyoshi började sin karriär som fotsoldat i Nobunagas armé,
men hans stridsförmåga imponerade Nobunaga.
Och det gällde inte bara närstrid.
Han verkade också ha förmågan att styra andra.
Med andra ord visade han ledarskapspotential.
Tack vare detta steg Hideyoshi i graderna
och blev en av hans mest hängivna och lojala generaler,
någon som skulle påverka Japans historia väldigt mycket.
Ytterligare en viktig allians skapades efter striden.
Den var väldigt olik
förhållandet mellan Nobunaga och Hideyoshi.
Mannen vi talar om heter Tokugawa Ieyasu.
Som ung hade han lämnats som gisslan av sin far
till familjen Imagawa.
Den unge Ieyasu uppfostrades och förväntades tjänstgöra i Imagawa-armén.
Men nu var familjens ledare död.
Så Ieyasu valde att ansluta sig till
mannen som besegrat hans herre, Oda Nobunaga.
Att Ieyasus lojalitet skiftade så snabbt
visar hur ombytliga trohetsederna var under Sengoku-perioden.
Alla regler var kullkastade. Kampen om kontroll över Japan var total.
Så de som var villiga att ta risker
var mycket mer benägna att knyta band till
de som var mäktigare eller var på väg att få makt.
Slaget vid Okehazama är viktigt för att det plötsligt
förde samman de tre män som kom att forma Japans öde.
Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi och Tokugawa Ieyasu.
Med Ieyasu och Hideyoshi vid sin sida,
startar Nobunaga en rad blodiga fälttåg mot sina rivaler.
Fler landområden hamnar under hans kontroll.
Sedan marscherar han dristigt mot huvudstaden Kyoto.
Härifrån planerar han sitt djärvaste drag hittills.
Att ena hela Japan igen.
Men han kan inte pusta ut än.
Det finns andra daimyos kvar i väster och norr
som hotar Nobunagas makt
eftersom de inte vill underkasta sig honom.
Och de som inte erkände honom som härskare
skulle få smaka på hans vrede och hans svärd
för han tålde inga motsägelser.
Bara den sortens man
kunde påbörja enandet av Japan.
Det här scenariot upprörde Nobunagas rivaler.
De visste att Nobunaga ville ha makten för sig själv.
Så den riktiga striden om Japan skulle snart börja.
Undertexter: Villemo Linngård Oksanen