EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
1568.
Tio år efter det blodiga fälttåget som gav honom makten över sin egen provins
har samuraj-krigsherren Oda Nobunaga erövrat större delen av centrala Japan,
inklusive landets huvudstad, Kyoto.
Sporrad av sin stora ärelystnad
vill han nu krossa de mäktiga klaner som motsätter sig hans styre.
Och för första gången på över ett sekel
ena Japan under en och samma ledare.
Men Nobunagas legendariska brutalitet har orsakat stor ilska.
Över hela landet konspirerar mäktiga fiender mot honom.
Nobunaga var en mästare på slagfältet.
Men i Kyoto började han inse hur mäktig han kunde bli.
Det väckte varaktig förbittring bland Nobunagas rivaler.
De visste att Nobunaga ville ha makten för sig själv.
Det innebar att Nobunagas styre
i centrala Japan genast omgärdades av motståndare
som trots sina olika bakgrunder
fördes samman av sitt ogillande och sin oro över hans växande kontroll.
Om Nobunaga ville befästa sin makt i centrala Japan
måste han samarbeta eller eliminera alla övriga auktoriteter.
Buddhismens samfund, de stora templen
och populistiska buddhistsekter var två av de största hoten.
Buddhas välsignelse till oss…
Buddhist-etablissemanget satte käppar i hjulet för Nobunaga.
Dessa samfund var djupt integrerade
i landets politiska struktur
och mycket vana vid att ha politiskt inflytande.
Buddhismen har en lång historia i Japan,
och den kom dit innan Japan egentligen existerade
som en centraliserad byråkratisk stat.
Tanken är att de stora templen existerar för att utföra ritualer och ceremonier
som skyddar Japan från invasioner, sjukdomar och svårigheter.
Det är ett gudomligt försvar mot alla slags yttre eller inre hot.
De buddhistiska samfunden var ofta lika tungt beväpnade som krigsherrarna.
De slogs till sista blodsdroppen.
Inget skrämde dem
och de visste att seger i strid gav dem en plats i himlen.
Det här var stora samfund som hade tillräcklig militär styrka
för att förhindra Nobunagas totala dominans av centrala Japan.
Ni kallade på mig?
Befria mig från parasiterna!
Mitsuhide!
Sätt igång!
Ja, herre.
De stora buddhistiska samfunden
var inte det enda, eller ens det största, hotet
från den buddhistiska falangen.
Det utvecklades också en ny militant buddhism
som kallades Ikko-ikki.
Det var troende grupperingar spridda över hela landet.
Ikko-ikki tilltalar de enkla bönderna och arbetarna,
för det var en enkel väg till frälsning
att bara upprepa sin tro på Buddha.
Det hade stort genomslag i ett land som plågades
av fattigdom, svält och krig.
Ikko förde samman folk över klassgränserna
för att kollektivt försvara tempel och samfund.
Köpmän, bybor, munkar. Alla kunde enas av sin gemensamma tro
och försöka fördriva daimyo-styret.
Mot slutet av 1500-talet spände Ikko-ikkis nätverk över hela Japan.
De byggde stora tempelfästningar…
…och de gjorde uppror i nästan alla provinser.
De hade arméer av munkar och bönder.
De svarade inför en högre makt. De vägrade underkasta sig
någon av de stora daimyo-ledarna, inklusive Oda Nobunaga.
Oda Nobunaga…
…torterar vårt folk.
Djävulen styr hans handlingar.
Vi får inte föreställa oss dessa buddhistmunkar som fredliga män
som ägnade hela livet åt bön.
De var en storslagen militär fiende.
Om Nobunaga inte statuerade exempel,
och kände att de var ett hot mot hans auktoritet
och skulle främja uppror i hela landet
på strategiska platser som han ville kontrollera,
måste han krossa dem.
När Nobunaga slog till mot Ikko-ikki
siktade han på total utplåning
och en massaker av alla som stod i hans väg.
Augusti 1570.
Nobunaga försöker utrota Ikko-ikki för gott.
Efter att ha krossat flera av deras fästen
beslutar han sig för att slå till mot buddhismens hjärta.
Tempelkomplexet Enryakuji.
Beslutet kommer att sätta alla hans framgångar på spel.
Som buddhister kan vi inte tillåta detta.
Vi ska inte godta hans handlingar.
Enryakuji var Japans mest politiskt inflytelserika buddhisttempel
och hade i århundraden haft samma politiska makt
som vissa av de stora klanledarna.
De hade starka band till hovet.
Även om det är mot Buddhas läror att ta ett liv…
En sak som upprörde Nobunaga,
som redan var starkt anti-buddhistisk,
var att munkarna gett skydd åt hans flyende fiender.
Dessutom låg det så nära Kyoto
att det bokstavligen överblickade staden
och var ett potentiellt strategiskt hot mot Nobunagas överlevnad.
Så han fattade det mest ödesdigra beslutet i sin karriär.
Han skulle attackera och förstöra
det största klostret i Japan, Enryakuji.
I september 1571
samlade Nobunaga en armé i den storlek man kunde behöva för en större strid
mot en mäktig fiende.
Nobunagas fälttåg mot Enryakuji i fick en stor del av befolkningen
att fly upp på berget
till toppen av berget Hiei där Enryakuji-klostret låg.
Nobunaga fick sina trupper att avancera i en linje uppför berget,
mörda alla de stötte på…
…och bränna alla byggnader.
All krigföring var brutal under den här delen av Sengoku-perioden
men Enryakuji tog det till en annan nivå.
Källorna framställer Nobunagas trupper som vilddjur.
Alla Nobunagas män hade nått bergstoppen
och själva templet.
När Nobunagas trupper närmade sig gav de Enryakuji ett ultimatum.
De kunde svära trohet till honom…
…eller vägra och bli krossade.
Och de valde det sista.
Templet brändes ner
och invånarna i Kyoto såg hur himlen i öster
flammade upp
av lågorna i det mest berömda buddhistklostret i Japan.
Nobunagas män jagade ikapp alla som hade rymt undan eldhavet.
-Mor, mår du bra? -Spring!
Mor! Spring!
Mor!
Det var en skoningslös attack där ingen, vare sig munkar, kvinnor eller barn…
…slapp undan.
Nobunaga beordrade att alla, även kvinnor och barn…
…skulle halshuggas.
Det var en syn som hans egna styrkor knappt stod ut med.
Det sägs att 20 000 människor dog
under den här stora uppvisningen i tyranni och grymhet.
Den väckte avsky även hos några av hans mest lojala generaler.
Akechi Mitsuhide, som själv var en hängiven buddhist,
började nu tvivla starkt på Nobunagas förmåga att härska.
Något står uppenbarligen inte rätt till i Nobunagas sinne.
Ingen daimyo skyggade för våld, men Nobunaga verkade njuta av det.
Massakern var total.
Det sägs att en flod av blod rann längs berget,
och det var förstås ett budskap till andra buddhist-sekter.
Det visade också för andra daimyos att Nobunaga inte hade några spärrar.
Den här mannen, som var den förste som
hade en realistisk chans att ena åtminstone Japans centrala provinser,
skulle göra det genom blodsutgjutelse och våld.
Men förstörelsen av Enryakuji skulle få konsekvenser senare.
Blodbadet fortsätter när Nobunaga slår till mot fler fästen
och dräper otaliga buddhister.
Hans handlingar retar upp andra mäktiga krigsherrar, så kallade daimyos,
och sätter Nobunaga på kollisionskurs
med sin mest kraftfulla och imponerande motståndare hittills.
Det var inte bara buddhisterna
som chockades av Nobunagas handlingar på Hiei.
Många daimyos blev nu övertygade
om att Nobunaga var en grym tyrann som måste störtas.
Men bara ett fåtal av dem hade tillräckliga resurser för att klara det.
En som hade det
hette Takeda Shingen.
Takeda Shingen var en daimyo från Kai-provinsen i centrala Japan.
Han var känd som en särskilt grym befälhavare.
Han kallades allmänt Tigern av Kai
och är egentligen av de sista
som kan hejda Nobunagas framfart i Japan.
Hans rykte är komplext.
Å ena sidan är han en oerhört våldsam man.
Han kokar folk levande som straff för vissa brott.
Å andra sidan är han en prästvigd buddhistmunk.
Ett talesätt som förknippas med honom är ett Buddha-citat:
"Endast jag är värd respekt."
Shingen sätter sin egen knorr på det. "Endast jag är värd fruktan."
Andra daimyos visste att Takeda Shingen var ett väldigt stort hot
och att han ledde en skräckinjagande armé.
Vad det verkligen handlar om är att
Shingen vet att Nobunaga är ett stort hot och vice versa.
Efter förstörelsen av Enryakuji
beslutade sig Takeda Shingen för att gå på offensiven mot Nobunaga.
Första steget var att försöka eliminera
Nobunagas bundsförvant, Tokugawa Ieyasu.
Ieyasu hade tjänat Nobunaga sedan Okehazama
och var nu en av hans mest betrodda rådgivare.
Men Ieyasus mark ligger öster om Nobunagas
och söder om Shingens, så han är mellan dem.
Nu vill Shingen attackera Ieyasu först och sedan ge sig på Nobunaga.
Det här är första steget av en invasion som leder hela vägen till Kyoto
för att driva Nobunaga därifrån
så att Shingen kan härska över den kejserliga staden.
Det här är en farlig situation för Ieyasu,
för han vet att han är i numerärt underläge
och möter en storslagen general.
Hans ess i rockärmen är relationen till Oda Nobunaga.
Han kan be sin mäktige bundsförvant om hjälp.
Men Nobunaga är indragen i krig
mot buddhister i centrala Japan.
Hans styrkor är redan upptagna.
Han skickar en smärre styrka på 3000 halvdana kämpar för att hjälpa Ieyasu.
Det är ett farligt vågspel.
Om Ieyasu faller är Owari, Nobunagas eget hem,
troligen nästa måltavla.
Men han ansåg sig troligen tvungen att ta risken.
Han hade för många krig på gång.
Takeda Shingen hade ungefär 35 000 soldater.
Ieyasu hade runt 8000.
Vi möter dem på slagfältet.
Vi ska slåss mot Takeda och krossa dem! Ingen svaghet!
Ändå valde han att möta Shingen på slagfältet.
Det största anledningen till detta
är att han tror sig behöva visa sin styrka inför sina egna vasaller.
Samurajernas lojalitet kräver åtaganden från båda sidor.
De är lojala mot vinnare som kan skydda dem.
En furste som inte kan skydda sin mark
från plundring av en framdragande armé är väl inte värd att följa?
25 januari 1573.
Ieyasu ignorerar befälhavarnas uppmaningar om att avvakta.
Han marscherar för att möta Shingen.
Fienden är tre gånger så många. Trots detta attackerar Ieyasu.
På några timmar utplånas hären av Shingens överlägsna taktik och styrka.
Galen av sorg
kämpar Ieyasu vidare tills lojala vasaller släpar honom i säkerhet.
Nederlaget var förödmjukande för Ieyasu.
Han försökte stå emot en överlägsen här, precis som Nobunaga gjort flera gånger,
men förlorade stort.
Förlusten är demoraliserande för Ieyasu, liksom händelserna året därpå
när Takeda-armén återvänder
och tar flera av hans slott utan att Ieyasu kan hindra dem.
Han försöker inte ens.
Takeda Shingen har Ieyasu på fallrepet
och kunde ha gjort slut på honom om han velat.
Men i början av det decenniet,
mitt under Shingens stora framgångar, avlider han.
Man tror att det var levercancer som tog hans liv.
Ett ganska abrupt slut för en så berömd krigsherre.
Innan döden beordrade han sina högsta vasaller
att hålla hans bortgång hemlig i tre år…
…så hans arvinge, Takeda Katsuyori, kunde befästa sin kontroll över Kai
och sina vasaller innan han satte några nya planer i verket.
Takeda Katsuyori var en skicklig general.
Han hade visat mod i strid.
Hans största bekymmer var att få stöd från faderns generaler.
Det här var Shingens gamla garde, som hade varit med honom hela livet.
Han tävlar alltså med minnet av fadern.
Hans far var en stor personlighet.
Inte alla vasaller litar på honom.
Katsuyoris mamma var nämligen
en av dem som tvingats bli Shingens konkubiner.
Många vasaller var skeptiska mot Katsuyori.
De tänkte, "Han är en oäkting,
född utanför äktenskapet,
och kanske inte är lojal mot vår sak."
När Katsuyori försöker slå fast sitt ledarskap över klanen…
…får han ett oväntat, men väldigt välkommet brev.
Det kommer från frun till en av hans största fiender, Tokugawa Ieyasu.
Det är nästan för bra för att vara sant.
Lady Tsukiyama skickade hemliga brev
till ledaren för Ieyasus ärkefiende, Takeda Katsuyori.
IEYASUS FRU
Lady Tsukiyama och Tokugawa Ieyasu gifte sig när de var väldigt unga,
14 eller 15 år gamla.
Äktenskapet var tänkt att skapa fred.
Men då det var ett arrangerat äktenskap
var förhållandet aldrig bra.
De levde tillsammans i 13 år och fick en son.
Lady Tsukiyama var oerhört stolt, svartsjuk, våldsam,
argsint och svår att komma överens med.
Ieyasu skaffade sig konkubiner och det blev ganska många.
Ieyasu föredrog sannerligen konkubinernas sällskap.
Alla mäktiga män på den tiden hade konkubiner,
men vi vet att lady Tsukiyama var lagd för svartsjuka
så hon var nog avundsjuk
på hans 19 eller 20 konkubiner.
Hon ansåg sig orättvist behandlad.
I breven lovade hon att förråda Ieyasu och Oda Nobunaga
om han i utbyte
erbjöd hennes son en fristad och mark
och gav henne en av sina generaler till make.
Katsuyori kan ha tänkt, "Nu har jag chansen att eliminera Ieyasu."
Det skulle stärka hans position som Takeda-klanens nya överhuvud.
Och det skulle också hjälpa honom att vinna vasallernas stöd.
Takeda Katsuyori godtog erbjudandet
och namngav generalen hon skulle få som make.
Så istället för att vänta i tre år, som hans far sagt,
slog Katsuyori till tidigare.
Det ledde till en av Sengoku-periodens mest ikoniska drabbningar.
År 1575 tar Katsuyori sina styrkor och följer i princip samma väg som
hans far rest flera år tidigare.
Ieyasu ser återigen hur hans landområde invaderas.
Tokugawa Ieyasu känner till hotet
för han har fått bud om att Takedas här uppgår till
ungefär 15 000 män.
Om han inte kan stoppa dem…
…kommer de kanske att krossa honom helt.
Ieyasu anser att läget är allvarligt.
Han sänder ett meddelande till Nobunaga.
Ieyasu har varit en lojal bundsförvant under hela deras allians.
Han har kämpat sida vid sida med Nobunaga…
…och ibland räddat honom.
Han skriver,
"Jag har gjort allt detta för dig.
Om du inte skickar förstärkning nu,
byter jag sida.
Och invaderar ditt område tillsammans med Katsuyori.
Jag tar dina fästen och vi kommer att besegra dig."
Det här är en ganska drastisk sak att hota Oda Nobunaga med.
Om Nobunaga förlorade
skulle det vara det allvarligaste nederlaget
hittills för hans del.
Och det skulle sätta stopp för all utvidgning österut.
Nobunaga lever på sitt rykte som farlig och oövervinnerlig.
Om det börjar ryktas att han kan besegras
kan det ge hans fiender anledning att förena sina krafter.
Ieyasu hade rätt och Nobunaga visste det.
Han skickar ett brev med löfte om stöd ihop med en stor summa guld,
samlar sina styrkor och reser för att möta upp Ieyasu.
Juni 1575.
Nobunaga och Ieyasu slår ihop sina styrkor
och marscherar mot Katsuyori.
Nobunaga och Ieyasus arméer stannar vid Shitaragaharas slätter,
några kilometer från platsen där Katsuyoris armé slagit läger.
Kvällen före striden
iscensätter sätter Nobunaga en djärv plan
som förhoppningsvis ska hjälpa honom att besegra den bästa armé han mött.
En av de fascinerande sakerna med Oda Nobunaga är att han,
så att säga, gör sin läxa.
Han är väl förberedd inför striden.
Militärt är Takeda-klanen känd för att de snabbt kan omgruppera.
Om de lämnas ifred
kan de flytta runt sina styrkor extremt snabbt
vilket kan vara farligt om man inte är beredd på det.
För att dämpa angreppets styrka bygger Nobunaga palissader
som är avsedda att sakta ner fienden.
Hindren placerades ut så att Takeda-härens framryckning
skulle störas.
Hela poängen var att lura Takeda in i vad som skulle vara dödszoner.
När de var där hejdade hindren deras rörelser.
Och där skulle Odas och Tokugawas skyttar anfalla.
Men en av musköternas stora svagheter vid denna tid
är att laddningstiden är väldigt lång.
Och enligt vad som berättas
uppfann Nobunaga en bra teknik för att uppväga det,
växelvis eldgivning i tre led.
Man kombinerade enheterna med arkebuser med två eller tre bågskyttar.
Medan arkebuserna laddades om
täckte bågskyttarna upp dödtiden.
Eftersom det upprepades fick man en roterande eldgivning.
Och bakom Nobunagas skyttar
finns trupper med pikar för att kasta fienden från hästarna
så att de kan attackeras med svärd eller spjut.
Odas trupper är här. Om vi anfaller härifrån kan vi vinna.
Takedas vanliga taktik
var att röra sig runt motståndarna,
omringa dem och besegra dem från alla håll.
Katsuyori och hans följare var övertygade om att de kunde vinna striden.
De hade mött Tokugawa förut och vunnit en spektakulär seger.
Kvällen före striden,
kan man ändå säga att vem som helst kunde ha segrat.
Ett nederlag kunde ha skadat Nobunagas rykte i hela Japan.
Han har många fiender i mitten av 1570-talet.
En förlust skulle kunna få hans motståndare att förena sina krafter.
Morgonens sammandrabbning…
…skulle bli en av de mest avgörande och viktiga striderna i Japans historia.
På stridens morgon rycker Takeda framåt
och intar position längs åsen mittemot Odas styrkor.
Tystnad råder, så när som på hästarnas rörelser.
Katsuyori kan se Oda-trupperna,
men vet ännu inte riktigt vad som väntar honom.
Är trupperna redo? Anfall!
Tänk dig att du ingår i Takedas här,
ser fienden framför dig och anfaller.
Eld!
Musköterna börjar skjuta.
Och sedan pilbågarna.
Anfall!
Befälen manar på er
och ni når den första raden av hinder,
barrikader som ni måste ta er runt.
Nu!
Samtidigt blir skottlossningen mer intensiv.
Pilarna börjar träffa sina mål.
Kamraterna omkring dig blir träffade.
Enda vägen ut är att ta sig genom de där hindren
och gå i närstrid med fienden.
Attack!
Katsuyori fortsätter skicka fram trupper.
Så länge angreppet framifrån fortsätter
har han fortfarande en chans att omringa fienden.
Kulor och pilar flyger överallt.
Rök skymmer sikten och sticker i ögonen.
Från sidan kommer ett våldsamt angrepp
från Odas fotsoldater.
Med spjut och pikar.
Takeda-hären slits i stycken.
Detta talar för att Nobunagas plan var att locka in dem
och hålla dem kvar i dödszonen.
Katsuyori vill inte ge upp.
Han skickar fram nästa våg.
Det här händer tre, fyra, fem gånger, och det nöter ner Takeda-hären.
Det är rena slakten.
Fortsätt!
Allt eftersom dagen går blir det tydligt för Takedas vasaller att
de inte kan vinna.
Många börjar falla tillbaka,
retirera,
och det är den farligaste stunden i alla fältslag som människan utkämpat.
För när en sida vänder och springer från den andra,
börjar dödandet på riktigt.
Katsuyori vill förstås inte retirera.
Han vill strida eller dö.
Men när hären faller samman…
Anfall!
…ber hans generaler att han ska fly.
En av dem sätter honom på sin häst och skickar honom norrut,
och Katsuyori lyckas ta sig hem med en handfull av sina män.
Under stridens gång
har 10 000 av Katsuyoris soldater dött på slagfältet.
Många av Takeda-härens befäl,
generalerna som tjänat Shingen så länge,
låg döda med sina trupper.
Slaget vid Nagashino anses ofta vara av avgörande betydelse
på grund av Nobunagas förmodade eldgivningsteknik.
Det verkligt imponerande är Nobunagas strukturerade plan,
att nyttja hinder på ett sätt som moderna arméer gör idag,
och sätta samman allt i en strategi
som är utformad för att förinta fienden helt.
Slaget vid Nagashino var en stor framgång för Nobunaga och Ieyasu
för det slog mycket hårt
mot en av de tre kvarvarande stora krigsherrarna i öster.
Den som befann sig närmast Nobunagas domäner.
Katsuyori är så traumatiserad av händelsen…
Gå nu.
…att det här är sista gången
han vågar sig ut ur sitt territorium.
Det tog ytterligare ett par år att helt krossa Takeda,
men deras öde var beseglat.
De kunde aldrig hota Nobunaga efter Nagashino.
Men trots att det var en seger för Ieyasu,
undermineras framgången när han får veta att hans fru, Tsukiyama,
har tänkt förråda honom.
Breven upptäcktes.
Historien säger att Nobunaga hade spioner i Ieyasus hus.
Det är mycket troligt.
Alla hade spioner hos alla, vänner som fiender.
Och det sägs att lady Tsukiyamas jungfru
hittade breven och lämnade dem till Oda Nobunaga.
Det fanns inte mycket bevis, och det var till stor del spekulationer,
men de kunde inte ignorera saken.
Därför beordrade Nobunaga Ieyasu att hitta en lösning.
Gå.
Ieyasu måste göra sig av med lady Tsukiyama.
Släpp mig!
Så han valde att förvisa henne.
Men om hon fick leva kunde hon ha gjort nåt mer.
Ieyasu går ett steg längre.
Han misstänker att hans son kan försöka göra
vad en respektfull, lojal son ska göra och hämnas sin mor.
Så han ger order om att sonen ska sättas i husarrest.
Trots det pressas han av Nobunaga,
och måste tvinga sin egen son att begå självmord.
Nobunaga var en stark krigsherre
och Ieyasu måste lyda honom.
Dessutom behövde Ieyasu alliansen. Den var livsviktig.
Så oavsett vad han tyckte
måste han avrätta sonen om Nobunaga krävde det.
Det var det hemskaste han kunde ha blivit ombedd att göra,
och det påverkade hans relation till Nobunaga
under resten av deras vänskap.
Segern vid Nagashino gör Nobunaga till landets mäktigaste krigsherre.
Han kontrollerar nu större delen av centrala Japan.
Drömmen om att ena hela landet under hans baner är närmare än nånsin.
Men det har ett pris.
Nobunaga blir allt mer paranoid och ser fiender överallt.
Lady Tsukiyamas förräderi
ökade bara Nobunagas oro över att vara omgiven av fiender,
vilket ledde till en paranoid känsla av att ville göra sig av med honom.
Föreställ dig Nobunagas känslor när han inser detta.
Alla som brukar fälten, alla som går längs gatan,
alla tjänsteflickorna i huset kan försöka lägga gift i hans glas.
Det är väldigt oroande att inse att man inte är trygg.
Faktum var att det gjorts flera försök att ta Nobunagas liv.
Den som utförde mordförsöket kom från Iga-provinsen.
Det var en av de minsta provinserna under Sengoku-perioden.
I 150 år hade dessa människor styrt sig själva
och hållit alla inkräktare borta.
När de krigade
gick de samman i självstyrande grupper, nästan som en gerillaarmé.
På det viset hade de attackerat Nobunagas kommunikationslinjer i flera år.
De var så bra på irreguljär krigföring
att det gav upphov till legenderna om ninjor från Iga.
De visade sig vara en nagel i ögat på Oda Nobunaga.
De måste elimineras med alla medel.
Nobunaga kunde inte låta dem existera
om han ville rädda sitt rykte och sitt liv.
Det borde ha varit enkelt,
men det visade sig bli ett av de värsta och blodigaste fälttågen
i Nobunagas karriär.
Undertexter: Villemo Linngård Oksanen