PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Do útoku!
Je rok 1598.
Poté, co ukončil 120 let trvající občanskou válku
a sjednotil Japonsko pod svým praporem,
Tojotomi Hidejoši, nejvyšší japonský vládce, umírá.
V zoufalém pokusu ochránit svou dynastii
Hidejoši těsně před smrtí ustanovil radu pěti mocných válečníků.
Mají vládnout Japonsku, dokud jeho mladý syn nedospěje.
Osud Japonska nyní spočívá na ostří nože.
Pokud se rada rozpadne,
bude Japonsko uvrženo zpět do anarchie
a vše, na čem Hidejoši pracoval, bude zničeno.
JAPONSKO 1598
Členové rady pocházeli ze starých mocných rodin.
Hidejoši je dal dohromady,
aby mezi nimi vytvořil dokonalou rovnováhu,
aby nikdo z nich neměl navrch.
Maeda Tošije bude umístěn na hradě Ósaka
a bude zodpovídat za výchovu mladého HIdejoriho,
za jeho vzdělání
a přípravu na těžkosti spojené s vládnutím.
Ale každý z nich ví,
že se Hidejori nebude moct chopit moci ještě mnoho let,
a proto je tu šance,
že se nejvyšším vládcem stane jeden z nich.
Tohle je osudová chyba Hidejošiho života:
všechno, na čem pracoval, je nyní zpochybněno
kvůli věku jeho dědice.
Daimjóové se začali připravovat,
buď na to, aby se stali tím, kdo získá moc,
a nebo aby v tom svému rivalovi zabránili.
Tokugawa Iejasu je nyní nejmocnějším daimjóem v Japonsku.
Takže získává nejvyšší moc.
V podstatě má na starosti celou vládu.
Tokugawa Iejasu byl nepochybně nejmocnějším válečníkem v zemi.
Bohatstvím a vojenskou mocí vysoce převyšoval všechny ostatní.
Po Hidejošiho smrti, při nejbližší vhodné příležitosti,
byl Iejasu v ideální pozici, aby se stal nejvyšším vládcem Japonska.
Trpělivě si budoval svou moc, trpělivě eliminoval soupeře,
trpělivě tvořil spojenectví
a teď byl jeho čas, aby se pokusil získat nejvyšší moc v zemi.
Nicméně ve stínu
se jeden nenapravitelný intrikán připravoval proti Iejasuovi zasáhnout.
Jmenoval se Išida Micunari. Byl jedním z méně významných daimjóů.
Jeho síla se zdaleka nemohla rovnat Iejasuovi,
ale byl naprosto loajální rodu Tojotomi.
Pane.
Je čas udeřit.
Teď, nebo nikdy.
Udělal vše, aby podkopal Iejasuovo postavení
a vyvolal podezření
mezi Iejasuem a ostatními členy rady, které jmenoval Hidejoši.
Zdá se, že Micunari cítil, že pokud Iejasu nebude konfrontován,
nakonec ovládne zbytek rady starších.
A s tím se nehodlal smířit. Chce Iejasua buď zabít,
nebo uvěznit, nebo zničit.
Išida Micunari potřeboval spojence a podporu.
Takže se obrátil na zkušeného člena rady, Maedu Tošijeho,
který byl sám velmi bohatý daimjó a velel silné armádě.
Maeda Tošiie byl jediný, kdo se mohl Iejasuovi postavit.
Nedávné činy rodu Tokugawa…
Můžete prosím pomoci Hidejorimu?
Nechtěl jsem být troufalý.
Nechtěl jsem vás urazit.
Ale Tošije odmítá.
Je na sklonku života,
není si jistý úspěchem takového tažení
a protože ví, že brzy zemře, nechce se zavázat k něčemu,
co by mohlo jeho syna uvrhnout
do postavení, které by potenciálně mohlo zničit jejich klan.
Takže Maeda Tošije odmítá konfrontovat Tokugawu Iejasua,
ačkoli ví, že Iejasu chce svhnout Hidejoriho,
zbavit se ho a vládnout svým jménem.
Tošije umírá krátce nato.
Byl opatrovníkem Tojotomiho Hidejoriho. Kdo by měl zaujmout jeho místo…
pokud ne Tokugawa Iejasu, který se stěhuje na hrad Ósaka,
aby měl nad mladým Hidejorim přímou kontrolu.
To byla velká věc.
Je to jako by ministr
najednou přišel do Buckinghamského paláce v Anglii
a řekl, že tam teď bude bydlet.
Byl to čin, který ostatní členy rady rozzuřil,
protože nyní měl Tokugawa Iejasu mladého dědice pod palcem.
Rada regentů nařídila Iejasuovi, aby se stáhnul,
uznal Tojotomiho Hidejoriho jako pravého dědice
a připustil, že nemá právo do toho procesu zasahovat.
Iejasu toto prohlášení vnímal jako vyhlášení války.
Byla to šance, na kterou čekal.
Daimjóové se rozdělili na dva tábory,
jeden podporoval Tokugawu Iejasua…
a druhý pod vedením Išidy Micunariho podporoval Tojotomiho Hidejoriho,
Vše se schylovalo k nejdůležitějšímu boji o moc
v celé japonské historii.
Zatímco se schyluje k vojenské konfrontaci,
mobilizuje Išida Micunari muže proti možnému spojenectví s Iejasuem.
Mezi nimi jsou Uesugiové, kteří sídlí severně od Iejasua.
Podle Micunariho plánu měli Uesugiové Iejasua napadnout,
a on by ho pak sevřít
mezi svým vojskem a Uesugy.
Iejasu se rozhoduje rychle.
Vybírá staré dluhy, zejména u Dateho Masamuneho,
a shromáždí na severu obránce proti Uesugimu Kagekacuovi.
JAPONSKO 1600
Zatímco Masamune spěchá zastavit útok od severu,
Iejasu se chce rychle přesunout na východ do Eda a shromáždit vojska.
Ale potřebuje čas,
protože Micunariho jednotky už jsou v pohybu,
takže Iejasuovou jedinou nadějí je jeho hrad Fušimi,
pevnost, která střeží cestu na východ.
Z tohoto důvodu bylo nutné hrad Fušimi udržet za každou cenu,
aby Išida Micunari nemohl na Iejasua zaútočit dřív,
než bude připraven.
Nepřítel obklíčí tento hrad.
Chci, abys zůstal…
na hradě.
Jeho obranu řídil Torii Mototada.
Byli s Iejasuem přáteli už mnoho let.
Oba vědí, že udržení tohoto hradu je nezbytné
pro budoucnost klanu Tokugawa,
i to, že to bude téměř nemožný úkol.
Mototado.
Oba věděli, že jde o sebevražednou misi.
Torii Mototada bude pravděpodobně čelit přesile dvaceti ku jednomu.
Torii Mototada měl v podstatě za úkol
bojovat tak dlouho, jak to bude možné, bez možnosti úniku
a bez naděje na posily.
Zatímco Iejasu spěchal, aby unikl Micunariho armádě,
Torii Mototada napsal svůj poslední vzkaz.
„Nebyl by velký problém prorazit jejich řadami a utéct,
ale to není pravé poslání válečníka.
Budu zde čelit silám celé země
a zemřu oslnivou smrtí.
Išida Micunari s více než 40 000 vojáky napadá hrad.
Torii Mototada se svými 2 000 zuřivě bojují.
Torii Mototada vysílal své muže znovu a znovu do boje
proti Išidovým jednotkám.
Jeho epickým hrdinským činem
je to, že se svou armádou drží Fušimi po 12 dní.
Legenda praví, že posádka Fušimi pokračovala v boji,
dokud jich nezbývalo pouhých deset.
Nakonec, když hrad kolem něj mizel v plamenech,
Torii Mototada zvolil čestnou sebevraždu
po jednom z nejušlechtilejších obranných bojů v japonské historii.
Mototadova odvaha byla naprosto zásadní.
Umožnila Iejasuovi shromáždit síly v Edu
a postavit se Micunarimu v bitvě.
JAPONSKO 1600
Tokugawa Iejasu je připraven k akci.
Rozděluje své vojsko 75 000 mužů a připravuje se k útoku na Micunariho.
Zatímco jeho syn vede velké vojsko na sever,
Iejasu vede svou hlavní armádu přímo proti nepříteli.
Micunari je teď ve velmi nebezpečné situaci
a riskuje, že bude obklíčen dvěma blížícími se armádami.
Obsadí silnici a obklíčí nás.
Išida Micunari si uvědomuje, v jak nejisté situaci se nachází.
Iejasu ho může obejít a odříznout mu únikovou trasu.
To nedopustím.
Střetneme se s nimi na silnici a zaútočíme.
Išida Micunari učinil dramatické rozhodnutí.
Nechtěl riskovat, že jej
Iejasuovy blížící se síly najdou nepřipraveného.
Proto se rozhodl vyjít mu naproti, postavit se mu na odpor na silnici
a zničit Iejasuovu armádu, jakmile dorazí.
Místo, které si vybral,
bylo úzké údolí s názvem Sekigahara.
Tohle byla pro Micunariho velmi dobrá strategie.
Věřil, že bude výhodnější bojovat v údolí Sekigahara
než na hradě Ogaki.
Pokud se rozhodnete vést boj v úzkém údolí
a jako Išida ovládáte okolní hory,
můžete protivníka přivábit k sobě a pak zaútočit ze tří stran.
Byla to skvělá volba.
Řekni to vojákům.
Upevněte obranu, než dorazí nepřítel.
Běž!
Išida Micunari měl dost času, aby uspořádal své jednotky
v nejlepší možné obranné pozici.
On sám zůstal na silnici a očekával Iejasuův útok.
Hideaki…
Umísti své vojáky na horu.
Až vám dám znamení,
sestupte z hory a zaútočte na Iejasua ze strany.
Aby chránil své levé křídlo a zabránil Iejasuovi, aby ho obešel,
poslal Kobajakawu Hideakiho,
aby zaujal pozici nad silnicí.
Až následujícího rána propukne bitva,
zapálí signální oheň a Kobajakawa Hideaki
pak sestoupí ze své strategické pozice,
zaútočí na Tokugawovo pravé křídlo
a přinese naprosté vítězství.
Nicméně Micunariho nemají příliš v lásce
mnozí daimjóové, kteří podporují Tojotomiho Hidejoriho.
Tato nechuť a nedůvěra k Micunarimu
jako hlavnímu veliteli se mu vymstila několika způsoby.
Jedním z nejdůležitějších je případ Kobajakawy Hideakiho.
Hlavním důvodem k odporu, který Hideaki vůči Išidovi cítil,
byla Išidova role v korejské invazi.
Išida Micunari byl Hidejošim jmenován
generálním inspektorem japonských sil
a byl k Hideakiho výkonu velmi kritický.
Tato zpráva se dostala k Hidejošimu,
který Hideakimu odebral mnohá práva, privilegia a území.
V kritických hodinách před bitvou
dostal Tokugawa Iejasu nečekanou zprávu.
Hideaki se rozhodl pro zradu.
Jakmile vypukne bitva, Hideaki se přidá k Iejasuovi
a zahájí zničující útok na Micunariho armádu.
Kdyby k tomu došlo, znamenalo by to velkou výhodu pro Iejasua.
Podle toho, co víme, mohl Hideaki klidně hrát na obě strany,
pozorovat, kdo má větší šanci zvítězit, a pak se rozhodnout, koho podpoří.
Samozřejmě, dokud bitva nezačala,
Iejasu si nemohl být stoprocentně jistý, že Hideaki změní strany.
Tokugawa Iejasu měl před sebou nejtěžší
a nejnebezpečnější rozhodnutí svého života.
Nakonec to byl sice obrovský risk, ale musel ho podstoupit.
Iejasu se přesunuje do Sekigahary.
Pokud je ten dopis trik, jak věří někteří jeho generálové,
Iejasu možná právě všechno zahodil.
Iejasu přijel a dokola viděl jen
ohně hořící na úbočích hor
a označující opevněné pozice,
které měla Išidova armáda čas vybudovat.
Čelil obrovské výzvě.
Zdálo se, že Iejasu je v nevýhodě,
protože jeho syn Hidetada
s dalšími 30 000 vojáky, s nimiž Iejasu počítal, zatím nedorazil.
To ohrožovalo samotné přežití Iejasuových vojsk.
Teď už se mohli jen co nejlépe připravit na nadcházející bitvu.
Za pár hodin se mlha zvedne
a začne rozhodující bitva japonské historie.
KJÓTO - SEKIGAHARA
Když se obě strany seřazují k bitvě,
má Micunari navrch.
Jeho 120 000 mužů ovládá vyšší pozici.
Když bitva začíná,
má Micunari v plánu povolat dolů křídla svého vojska
a zničit Iejasua ze tří stran.
Dole v údolí
je Iejasu ve slabší pozici a navíc čelí přesile téměř tři ku dvěma.
Jeho syn se svými vojáky stále chybí,
všechny jeho naděje tedy nyní závisí na Hideakiho příslibu zrady.
V den bitvy u Sekigahary je nad ránem mlha,
takže se obě strany nevidí navzájem jasně.
Když se mlha brzy ráno začne zvedat,
Iejasu přesně vidí, co má před sebou.
Micunariho držícího horami obklopenou pozici.
Čelí přesile, to je pravda.
Ale na druhou stranu, Micunari nemá moc bojových zkušeností.
Nikdy sám neřídil bitvu. Vždy velel pouze části armády.
Do útoku!
Micunari měl čas připravit obranu.
Iejasuovi vojáci tedy musí postupovat za cenu velkých ztrát.
Je to hrozná dřina.
Máme tu boj muže proti muži,
vojáky s kopími a píkami bojující proti sobě.
Na křídlech na nepřátele pálí kontingenty střelců z arkebuz.
Boj se promění v úmornou dřinu.
Je chaotický, zmatený a neobyčejně brutální.
Je to řízený chaos.
Jak boj pokračuje,
ani jedna strana není schopna získat převahu.
Jednoduše to skončí jako soutěž o to, kdo bude fyzicky silnější.
Dejte znamení.
Išida si uvědomuje,
že musí některé své jednotky donutit, aby se přidaly k bitvě.
Dává smluvené znamení,
aby Kobajakawa Hideaki zaútočil na Tokugawovo křídlo.
Nicméně…
Hideakiho vojáci stojí.
Iejasu také vidí, že se Kobajakawa nepohybuje.
Kobajakawovy jednotky drží svou pozici.
A po chvíli
je i Iejasu trochu nervózní z toho, co udělají.
Iejasu pak učiní pečlivě uvážený krok,
který se stane součástí japonského folklóru.
Pal!
Údajně nařídil, aby jeho střelci vypálili na Hideakiho
a donutili ho tak vybrat si stranu.
Je čas si vybrat.
Do útoku!
Díky tomu se Hideaki probere z nečinnosti
a jeho jednotky se valí z úbočí hory.
Musíte si představit Micunariho reakci.
Nejdříve: „Splnili rozkaz. Jsou na cestě.“
A pak rostoucí hrůza: „Počkat, oni nemíří na Iejasuovy linie,
oni míří ke mně. Útočí na mě.“
Zaútočí na bok západní armády.
Velitel jednotky, na kterou útočí,
otočil své síly, aby čelily Hideakimu, ale je brzy přemožen.
Tato dvojitá rána Micunariho armádě
zamíchala kartami…
a rozdrtila jeho odpor na prach.
Micunari si uvědomuje…
Hideaki!
… že boj je marný.
Zbývající kontingenty západní armády se pokoušejí o útěk.
Mnohé samozřejmě dostihli
vítězící protivníci…
a zabili je.
Okamžitě po bitvě byste viděli scénu plnou chaosu.
Mnoho předních generálů poražené strany včetně Micunariho
z bojiště uteklo,
ale Iejasuovi vojáci mnoho z nich chytili.
Sekigahara pro Iejasua přelomovým momentem.
Protože teď je jasné, že z vojenského hlediska
je určitě největší silou v Japonsku.
Vítězství u Sekigahary Iejasua staví
do, mohli byste říct, nejvíce dominantního postavení
v japonské historii.
Většina jeho oponentů je pryč.
Iejasuovo vítězství u Sekigahary je jednoznačné, ale musí vyslat signál.
A tak Iejasu nařídí popravu Hidejoriho stoupenců.
Včetně Išidy Micunariho.
Hlavy jsou naraženy na kůly, aby v podstatě hlásaly,
že Tojotomiho koalice je mrtvá
a že nejvyšší mocí v zemi je nyní Tokugawa Iejasu.
Po bitvě u Sekigahary
Iejasu učiní kontroverzní rozhodnutí
navzdory radám svých generálů a věrných vojáků.
Ačkoliv zničil koalici,
která chránila Hidejošiho mladého dědice Hidejoriho,
Iejasu se rozhodl toho mladíka nezabít.
Místo toho ho nechal žít na hradě Ósaka pod dozorem jeho matky,
paní Čači.
Date Masamune posílá Tokugawovi Iejasuovi dopis.
Píše v něm:
„Iejasu, pokud ho nenecháš u sebe a nevychováš ho ty sám…
všichni tví nepřátelé se na něj slétnou a budou jeho uši krmit lží
a to ho obrátí proti tobě.“
Nicméně se zdá, že Iejasu to cítil jinak.
Udržet si odstup a nechat Hidejoriho být svým pánem
mu mělo umožnit, aby se smířil s Iejasuovou vládou.
Toto rozhodnutí, dalo by se říct sentimentální,
se ukázalo jako chybné.
JAPONSKO 1600
Iejasu se nyní snaží přitáhnout své otěže nad Japonskem.
Všichni daimjóové, kteří mu čelili u Sekigahary,
jsou mrtví nebo zbaveni území a titulů.
Pak jsou přesunuti na okraj země,
daleko od vlivu a moci.
Všichni, kdo ho podporovali, jsou přesunuti blíž k centru a odměněni.
Tímto Iejasu vytvořil nárazníkovou zónu věrných stoupenců,
aby se vyhnul hrozbě útoku.
Tento rozsáhlý relokační systém
ochrání Iejasua a navždy změní politickou tvář Japonska.
Byl to geniální plán Musíme si uvědomit, že ani Nobunaga
ani Hidejoši nenastolili životaschopnou politickou rovnováhu.
Takovou, která by vydržela. A Iejasu ano.
Takže zatímco mnoho lidí z bitvy u Sekigahary těžilo,
to samé se nedá říct o Kobajakawovi Hideakim.
Navzdory tomu, že Kobajakawova zrada rozhodla bitvu,
díky ní Iejasu zvítězil,
Iejasu mu nevěřil.
Koneckonců, zradil jednou. Kdo ví, zda nezradí i podruhé?
Hideaki se trápil
a také cítil tak velkou vinu, že zradil svůj původní klan,
tedy klan Tojotomi, že se doslova zbláznil.
A během dvou let
se upil k smrti.
Iejasu si v mnoha ohledech zabezpečil svou pozici.
Přerozdělil tyto pány způsobem, který byl pro něj prospěšný,
získal si nadvládu nad zemí,
ale myslím, že Iejasu
se chce zejména prosadit jako válečný vůdce,
ne jako někdo, kdo je příliš svázaný císařským dvorem.
V roce 1603 činí poslední krok, který má potvrdit legitimitu.
Bude mu udělen titul šógun.
O tomto titulu je dobré vědět,
že po většinu japonské historie
to nebyl příliš vlivný, silný, či dokonce žádaný titul.
Většina šógunů byla jednoduše loutkami.
Iejasu přetváří titul šógun jako pozici moci,
oživuje ho a umožňuje si jím ovládnout celé Japonsko.
Jakmile Iejasu získává titul šógun,
poprvé od kolapsu centralizované moci
v polovině 15. století,
stojí na vrcholu moci v Japonsku.
Všem se zdá, že 130 let občanské války je u konce.
Ale o pouhých deset let později se začíná mluvit o povstání.
Ti, kteří se nikdy nesmířili s Tokugawovým vítězstvím,
se začínají shromažďovat kolem muže,
který jediný může legitimně Iejasua připravit o moc…
Tojotomiho Hidejoriho, pravého Hidejošiho dědice.
Po vítězství u Sekigahary
Iejasu nepodnikl žádné přímé kroky proti Hidejorimu,
dědicovi Hidejošiho titulu.
A ten si dokázal svou pozici udržet do dospělosti.
Během let mnoho lidí začalo Hidejoriho vnímat
jako alternativu k Iejasuovu vzestupu k moci.
Zejména někteří samurajové bez pána, takzvaní róninové,
kteří zůstali bez postavení po bitvě u Sekigahary.
Také má, řekněme, příznivce po celé zemi.
Ačkoli se Hidejori sám stává praporem sjednocení
pro mnoho lidí nespokojených s Tokugawovou vládou…
je sporné, do jaké míry
on sám chtěl napadnout Iejasua.
Iejasu byl očividně vojensky mnohem silnější
a zdá se, že se Hidejori chtěl konfliktu vyhnout.
Ticho!
Vaše Výsosti, nesmíte je poslouchat.
Když budete prosit o život,
budete hrát Tokugawovi do noty.
Dokonce i jeho matka, jedna z jeho nejbližších poradců,
paní Jodo, někdy nazývaná Čača,
začíná svého syna tlačit do aktivnějšího vzdoru proti Iejasuovi.
Popravdě často na truc jeho vlastním poradcům,
z nichž mnozí navrhovali, že bude lepší počkat, až Iejasu zemře,
a vyzvat jeho mladšího syna, který nemusí být tak schopný vládce.
Jestli jsi samuraj, přemýšlej o znovuzískání vlády!
Matko…
Čača nechce čekat. Chce, aby se to stalo teď.
Přestaň, prosím.
Všichni odejděte.
Běžte pryč!
Bez ohledu na Hidejoriho úmysly,
z toho, že se desítky tisíc, možná až 60 000, lidí
srocovaly kolem Hidejoriho na hradě Ósaka,
se Iejasuovi zdálo, že začíná povstání.
Iejasu byl požehnán mnoha syny.
Věděl, že jeho rodina přežije, pokud…
nebudou existovat věrohodné mocenské alternativy
a Hidejori takovou alternativou byl.
Stal se magnetem pro ty, kteří nesouhlasili s Tokugawovou vládou.
Zabij Hidejoriho.
Ano, pane.
Pokud chce Iejasu opustit Zemi s jistotou,
že jeho rodina přežije a jeho práce bude pokračovat,
musí zničit Hidejoriho.
Rozhodl se udělat něco,
o čemž začíná věřit, že měl udělat už před lety.
Vymazat poslední stopy Tojotomiho krve.
Iejasu posílá 194 000 vojáků, aby obléhali hrad Ósaka.
Připojí se k němu věrní spojenci včetně Dateho Masamuneho
a během obléhání pevnosti zemřou tisíce mužů.
Boj je divoký, ale obránci se drží pevně.
Ale nakonec, v červnu 1615, impozantní obrana hradu Ósaka padne.
Po mnoha měsících bojů a obléhání
na hrad Ósaka prší střely z kanónů,
části hradu hoří.
Hidejori musel vědět, že je konec.
Stal se figurkou lidí nespokojených s Iejasuovou vládou,
a byl zmanipulován, aby začal válku, kterou nemohl vyhrát.
Plameny se šíří hradem Ósaka.
Je jasné, že další odpor je zbytečný.
Zničení hradu Ósaka
bylo jako by byla vypuštěna všechna zbylá energie
z období občanské války,
jako by už nic nezbývalo.
Všechno muselo být zničeno, aby se mohla zrodit nová éra.
Už není třeba bojovat. Konečně je po všem.
Všichni to chápou.
A Iejasu všechny přežil.
Tokugawové nyní mají plnou kontrolu.
Iejasu se z plodů posledního vítězství netěšil dlouho.
Rok po pádu hradu Ósaka umírá pravděpodobně na rakovinu žaludku.
Když je Iejasu na smrtelné posteli,
přichází mu vzdát úctu řada velkých postav země.
A mezi nimi je Date Masamune,
který údajně navštívil Iejasua a předčítal mu poezii.
Zdá se, že ti dva k sobě chovali hluboký respekt.
A očividně v letech po Sekigahaře se Date choval jako věrný spojenec.
Tokugawa Iejasu, starý jezevec,
mazané stvoření, které přežilo tolik bouří a bitev…
zemřel,
poté, co prostě přežil své nepřátele.
Velcí válečníci
během celého tohoto období
byli ti, kteří pochopili, že existuje něco víc než válka.
Tu šanci jim dává Tokugawa Iejasu.
Vytvořil neuvěřitelně odolný systém vlády v Japonsku
v období po válce.
Měl štěstí, že měl spoustu synů. Měl linii, která mohla pokračovat.
Takže měl štěstí, ale měl i moudrost.
A proto
jeho systém vytrval dvě a půl století.
To je neuvěřitelný úspěch.
Smrt Tokugawy Iejasua značí příchod této éry,
kdy najednou upadá tento vojenský řád
a samurajové jsou nyní válečníci, kteří vládnou zemi v míru.
Celé století neznali nic jiného než boj.
Rodí se do něj. Jsou v něm vychováváni.
Jsou v něm vyučeni.
Jsou to asi nejlepší válečníci, které svět poznal.
Najednou už tu není válka.
Velmi rychle vidíte tu neuvěřitelnou proměnu samurajů.
Místo toho, aby se soustředili jen na válku, konflikt a strategii…
se stále více soustředí na filozofii, povinnost, čest.
Co to znamená sloužit? Co znamená být válečníkem v době míru?
A tak během pár desetiletí
jsou samurajové v mnoha ohledech úplně k nepoznání.
Ale odkaz samurajů
v proměně země z krvavé občanské války do míru
stojí nad Japonskem jako kolos.
Století války,
jakkoli bylo tragické, zničující a brutální,
poskytlo 250 let míru.
A to je úspěch, který je v dějinách lidstva velmi vzácný.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková