Marcus! Jeg ventede ikke at se dig, makker.
- Jeg troede, du havde fri om tirsdagen. - Overtid. Jo mere jo bedre.
- Jeg er med. Sikke et møgvejr. - Det kan man roligt sige.
Jeg skal have et nyt bælte.
- Jeg var 27 kg lettere, da jeg begyndte. - Var du også 60 cm lavere?
Det hele satte sig på taljen og hofterne.
Pøj-pøj! Det er taco-tirsdag.
- Er du færdig? - I hvert fald for i aften.
Vi ses i morgen, Gus.
Pas godt på dig selv. Det er et rigtigt møgvejr.
- Tak. - Selv tak.
- Det sædvanlige? - Ja, tak.
- Værsgo. - Tak.
Hvordan går det med dig?
- Hvad er det for et spørgsmål? - Jeg spørger bare, hvordan du har det.
Som på alle andre aftener, men det ændrer sig snart.
Planlægger du noget igen?
- Igen? - Vi har talt om det her før.
- Det gik stærkt. - Tager du tid på mig?
- En til? Er du sikker? - Bør du spørge mig om det?
Hvis jeg husker rigtigt, var det dig, der fik mig til at drikke.
- Vil du have noget andet? - Det tror jeg ikke.
- Godt. - Tak.
Hallo! Ved du, hvad dag det er i dag?
Hvordan skulle jeg undgå det? Du sagde, hvad dag det er, i går.
Og dagen før det, og hver dag i flere uger.
Jeg skal have noget af dig i morgen, Marcus. Ellers ryger du ud.
Antonio... Hvad vil du?
- Hej med dig. - Hej, Marcus.
Klokken er mange. Hvad har du der?
Ikke dårlig. Hvorfor en rumfærge?
Jeg havde sådan en, inden Tommy ødelagde den.
Ham plageånden i skolen? Ham havde jeg glemt.
Lad mig se. Vend dig om.
Du har glemt nogle vigtige ting.
Detaljerne.
Det er det, der adskiller gøglerne fra ægte kunstnere.
Sådan.
- Nu kan du arbejde videre. - Sejt!
Hej! Er du på vej på arbejde?
- Hvad er der med de der skægstubbe? - Jeg synes, det ser cool ud.
Ikke før du har rigtig skægvækst. Det sker først, når du nærmer dig 30.
- Jeg burde få svar snart. - På hvad?
Hold nu op. Lad ikke, som om du har glemt det.
- Alle de skoler, jeg har søgt ind på. - Ja.
Du vil flytte herfra og blive til noget.
Jeg har arbejdet hårdt, Marcus.
Hør her.
Det går ikke, som du tror. Og du burde barbere dig.
Kom ind.
Marcus. Skete der noget i går?
- Nej, det går ikke. Ikke igen. - Jeg har brug for det.
Selvfølgelig.
- Er der noget, du kan give mig nu? - Nej, ikke lige nu.
Hvornår så?
Lad os se... Næste fredag?
- Det er jo min sædvanlige lønningsdag. - Netop.
Marcus.
Vådservietter med citron og lime, når du tørrer vaskene af.
Hvis jeg får en klage til over lugten derovre...
Se, hvem der er her.
Jeg har brug for penge.
- Har du noget arbejde til mig? - Se udenfor. Det regner.
Der sker ingenting. Ingen vil ud i det vejr.
Tak.
- Er du allerede færdig? - Nej. Jeg har det ikke så godt.
- De sender en, der gør det færdigt. - Det er vel vejret, der spøger.
Sikkert.
- Må jeg spørge dig om noget? - Ja da.
Er det dig, der altid klager over lugten på toiletterne?
Du får vel ikke ballade over det?
Jeg er ikke ude efter dig, Marcus. Jeg kan bare ikke døje blomsterduften.
Men jeg kan love dig en ting.
Duften af citron og lime skjuler ikke den odeur, du efterlader dig derind.
Sikkert ikke.
- Hvilken film viser de i aften? - Du kan bestemt ikke være rask.
- Hvorfor ikke? - Så meget plejer du ikke at snakke.
I aften binger jeg "A Star Is Born".
- Hvordan binger man en film? - Jeg har fire forskellige versioner.
Jeg ser alle fire i træk, og så sammenligner jeg dem med hinanden.
- Du har alt for lidt af lave. - Det skal nok passe.
- Du har vel ikke noget smertestillende? - Det tror jeg.
- Hvor mange vil du have? - Tre.
- Jeg troede ikke, du holdt af musik. - Jeg er cineast.
- Jeg synes om alle genrer. Vand? - Nej, jeg har i bilen.
- Tak. - Selv tak.
Sikke en nat! Det aftager forhåbentlig snart.
Så... skal vi virkelig gennemføre det denne gang?
Har vi noget valg?
Ved du, hvad der skete i dag?
- Jeg blev månedens medarbejder. - Godt for dig.
- Det er tredje gang. - Hvad får du ud af det?
Hvad mener du? Månedens medarbejder, det er stort...
Hvad giver det dig? Din karriere tager vel fart nu.
Hvordan kan de forbigå dig, som er blevet månedens medarbejder for tredje gang?
Vi burde skåle på det.
Er det her svaret? Vil jeg være bedre stillet bagefter?
- Jeg tror ikke, det bliver meget værre. - Du tror virkelig på det.
Du tror virkelig, at det her vil løse alt.
Hej.
Skal vi virkelig gennemføre det?
Marcus, han er for ung til det her. Han er jo kun et barn.
Undskyld, men jeg får snart min eksamen, og jeg er lige fyldt 18.
Rent teknisk er jeg ikke et barn længere.
Og jeg er kommet ind på Cornell.
Min pige kom ind på Ithica. Det ligger i nærheden, så vi kan...
Nu er det nok!
Du tror vist, at du har styr på alt. Du skal gå på et fint college...
- Universitet. - Med din lille veninde.
- Hun er faktisk min forlovede. - Knægt.
Hvis du afbryder mig en gang til, en gang til
18 år gammel? Tror du, at det betyder noget? Det gør det ikke.
Det betyder kun, at du er en fjoget knægt, der ikke ved, hvad der venter dig.
Du går rundt og tror, at alt er godt, og at dit liv er perfekt.
- Jeg ville bare... - Knægt. Hvad sagde jeg om at afbryde?
- Marcus? - Det er dit problem - du lytter ikke.
I unge forstår ikke alvoren.
Du går rundt og lægger planer. Du skal på Cornell, og du skal giftes.
Men så går dine planer i vasken, inden du opdager det.
Stop nu, Marcus!
Marcus? Marcus!
- Er jeg gået glip af noget? - Ingenting.
Jeg spekulerer på, hvorfor vi ikke er gået i gang. Skal vi gennemføre det?
- Ja. - Det kan du ikke mene, Marcus.
Det gør han, og det vil ske.
- Hvorfor er du så sikker på det? - Se ham!
Se os.
Hvem har kontrol over bilen?
Hvem er panik over, at det her endelig bliver til noget?
Han er blevet skubbet mod kanten.
Lidt nærmere for hver gang, hvert slag, hvert eneste nederlag.
Hver dag bliver han svigtet af alt og alle, der betyder noget for ham.
Hvert job, den prestigefulde udnævnelse "Månedens medarbejder".
Hvert semester viser han sine fine karakterer til sine forsømmende forældre.
Og til hende den specielle pige.
- År efter år, spildte. - Nu er det nok!
Du arbejdede hårdt på det forhold, men det var spild af tid.
Der kommer aldrig en som hende. Du ved, hvad det indebærer for dig.
Ensomhed, hjertesorg og fiasko.
- Sådan var du for din mor. - Den mislykkede søn.
Klap i! Lyt ikke til ham, Marcus.
Din far kunne ikke engang se dig i øjnene.
Ikke engang da han lukkede sine øjne for sidste gang.
- Vil du vide hvorfor? - Lyt ikke til ham, Marcus!
Fordi du er ynkelig. Du er spild af menneske.
Du kan ikke betale dine regninger, ikke tilfredsstille en kvinde.
Du får ikke engang erektion længere! Hvornår tale du sidst med nogen?
En, der ikke kun er i dit hoved?
Gør os en tjeneste og stop det. Hvorfor vil du fortsætte sådan her?
- Gør det bare, Marcus. - Lyt ikke til ham!
- Gør det. - Så slemt er det ikke!
Gør det nu, Marcus!
Gør det!
Nej. Nej! Læg våbenet, Marcus.
Gør det!
Det blev en pige.
Lille Gaby.
44 cm, 3,7 kg.
- Ligner hun sin mor? - På en prik.
Marcus? Hvornår så du Gaby sidst?
Ved du, hvor hun er? Ved du, hvordan livet har behandlet hende?
Ville hun få det her at vide? Ville hun ikke være ligeglad?
Marcus, husker du far-og-datter-dansen?
Hun sagde, hvad hun var bange for. Hvorfor var hun bange, Marcus?
Hun var bange for... at der ville ske mig noget.
Noget, der ville forhindre os i at ses igen.
- Det er 20 år siden. - Marcus, se Gabys FB-side.
Regnet er begyndt at aftage.
Ikke i dag i hvert fald.
Marcus, hvad laver du? Gaby er kommet videre.
Hun har sin egen familie nu. Hvis du dukker op, er det som en afbrydelse.
Marcus!
Hvorfor lader du mig ikke være i fred? Det var dig, der forlod hende.
- Men du har været efter mig lige siden. - Jeg er bare fornuftens stemme.
Den, der fortæller dig, hvordan du føler dig, og hvordan du burde føle dig.
Af jer alle sammen er du den, der gør mig mest oprørt.
Det kan ikke passe. Mere end den fjogede dreng?
Du under mig vist ikke en smule glæde eller en lille flugt.
Har du set beskeden på døren?
Gør os en tjeneste og ti stille.
Det vil aldrig ske, Marcus. Jeg vil ikke bare forsvinde.
Jeg vil være her i meget, meget lang tid.
Jeg sagde det jo, Marco. Jeg var nødt til at gøre noget.
Leverer du nu pakker for Amazon?
Marcus, kom tilbage!
Er du parat til det her? Det er en lang rejse, så lad ikke tankerne styre.
Ja, ignorer os. Det er nok bedst sådan.
Han kan ikke ignorere mig. Det burde han i hvert fald ikke.
Må jeg gøre det? Det ville være fedt.
Marcus, du burde fokusere på Gaby.
Hvad tror du, hun siger, når du kommer?
Vil du fortælle, hvilken katastrofe dit liv har været?
Hvordan de seneste syv år har betydet ensomhed, hjertesorg og fiasko?
Skal vi høre på dine tirader?
Husker du Gabys yndlingslegetøj? Vi kan købe det til babyen.
Hvordan det? Hvordan skal jeg finde 20 år gammelt legetøj i dag?
Hvad laver du, Marcus?
Mener du det? Er du den rette til at hjælpe denne mand?
Hvad laver du? Gå tilbage! Tag ikke et skridt til.
Ved du hvad? Jeg har tilbragt de seneste ti år ligesom dig.
Jeg har ledt efter de bedste steder at hoppe fra. Jeg har købt piller.
Jeg har endda prøvet med brødrister i badet.
Jeg er altså lige i gang med noget.
Jeg har et barn, en datter. Jeg havde også en kone.
Der skulle ikke meget til. Jeg var selvisk, og det kostede mig alt.
Jeg skal altså gøre det her. Vær venlig at gå.
Jeg er med, men giv mig et øjeblik, så kan du fortsætte bagefter.
Der er en følelse, man har dybt i sig. Du ved sikkert, hvad jeg taler om.
Den følelse tog over hos mig. Min datter var 10, min kone elskede mig.
Jeg burde have ignoreret følelsen, men det gjorde jeg ikke.
Man skulle tro, at hun ville være der for mig efter alle de år.
I medgang og modgang, til døden skiller os ad.
Jeg er på vej for at finde min datter. Hun er gravid.
Jeg skal være morfar. Jeg, morfar. Kan du forestille dig det?
Jeg ved ikke, hvordan hun vil reagere. Der er gået meget lang tid.
- Er du færdig? - Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Det eneste, jeg var god til, var at være far.
Men det var ikke før jeg røg ind. Det var en stor fejltagelse.
Det var rigtig dumt, og det blev dyrt for mig.
Men nu er jeg på vej for at få noget af det tilbage. Jeg vil forsøge.
Tak, fordi du lyttede. Jeg håber, det går stærkt og ikke gør for ondt.
Det virkede faktisk.
Ikke i dag. Ikke i dag.
Det var pokkers.
- Hvem er det? - Ingen. Jeg kommer om lidt.
Marcus? Hvordan går det?
- Hvordan har du det? - Godt.
Et par grå hår på grund af børnene, men jeg klager ikke.
Hej! Er de begyndt at tale?
- Det er længe siden. - Der er en fremmed mand ved døren.
Hvordan fremmed?
Se, hvem der er kommet! Det er Marcus.
Jeg ved da godt, hvem han er. Tror du, jeg kan glemme ham?
Hvad vil du?
- Hør nu, Becka. Vi har ikke set... - Det er syv år siden, Matt.
- Der er I! Kom og sig goddag. - Hej, jeg hedder Jackson.
Hej, Jackson. Vi mødtes, da du kun var en lille baby.
Du var lige blevet født, og jeg var det tredje person, der holdt dig.
Hvad vil du, Marcus?
Og du, Bella. Da jeg så dig sidst, forsøgte du at lære at gå.
- Vidste I, at Gaby er gravid? - Selvfølgelig. Vidste du det?
- Jeg håbede at møde hende. - Du kan ikke bare komme...
Undskyld os, Marcus.
- Okay? - Kom, unger, så går vi ind igen.
- Vil du med ind? Har du spist? - Hvad handlede det der om?
Hun er stadig lidt bitter.
Ja, åbenbart. Hvad har du sagt til hende?
Tag dig ikke af dét. Kom ind og spis med, vi har meget at snakke om.
Undskyld. Jeg glemmer, at det er der.
- Hvordan virker hun? - Hvad mener du?
- Er hun lykkelig sammen med ham? - Mener du Rich?
- Ja, Rich. - Han er bare Rich.
- Var det der nødvendigt? - Kom, unger. Der er mad.
Kom og sæt dig, Marcus.
Vi kan ikke spise, før alle sidder ned.
Jeg vil ikke skjule noget for dig. Jeg er ligeglad med dine følelser.
- Øl? - Ja.
Er det en god idé? Med tanke på din "tilstand"?
- Tilstand? - Ja, "tilstand".
Hun gjorde det igen. "Tilstand".
- Gjorde hun det igen? Missede jeg det? - Okay, kan vi spise nu?
"Kan vi spise nu?"
- Slap nu af og spis. - Du lavede citationstegnet igen.
Ja, du arbejdede stadig hos Parkman and Taylor's dengang.
Ja, det var spild af tid.
- Godnat, far. - Godnat, skat.
- Godnat, far. - Godnat, min dreng.
Ved du, hvem Denzel er?
- Ved du, hvem Denzel er? - Ja. "King Kong kan ikke skade mig!"
Okay, gå ind på dit værelse.
- Minder han ikke om Denzel, far? - Gå nu.
Undskyld, det lød vist lidt racistisk.
Nej, slet ikke. Det der hører jeg ofte.
Det, der forbavser mig, er, at en 7-årig kender til "Training Day".
Han elsker at rode i mine dvd'er og snuppe film.
Jeg er kun glad for, at han ikke bandede.
Han er en god dreng, livlig.
Du er heldig. Du har fantastiske børn.
- Hvor skal du sove i nat? - Nå ja, det bliver nok Dodge-hotellet.
På supermarkedets parkeringsplads.
Nej, du sover på mit kontor. Der står stadig en seng derinde.
- Nej, jeg vil ikke trænge mig på. - Hold nu op.
Hold op med hvad?
Jeg tilbød bare Marcus en seng i nat. Han har ingen steder at sove.
Du kan jo ringe til Budget Inn? Der betaler man pr. Time.
Et tydeligt tegn på, at jeg har udnyttet jeres gæstfrihed.
Stop. Stop nu!
Det er bare en nat. Han vil jo bare hilse på Gaby.
- Opdager Sheila det, bliver hun vred. - Hvor ofte taler du med hende?
Ofte. Ikke sø meget nu, hvor hun er på farten med sin familie hele tiden.
Men det bliver til nogle gange om måneden.
Marcus, Sheila og jeg har været venner, siden jeg var barn.
Vi har altid beskyttet hinanden. Hun førte mig op ad kirkegulvet
da min far ikke dukkede op til mit bryllup.
Hverken du eller du kan overtale mig til ikke at tage hendes parti.
Hvornår talte du med Gaby sidst?
I sidste uge. Hun har det fint uden dig.
- Hvornår talte Sheila med Gaby sidst? - Det ved jeg ikke.
Jeg vil vædde på, at det var før, jeg talte med hende sidst.
Jeg siger ikke, at det, Sheila gjorde mod Gaby...
Os, Becka! Hvad hun gjorde mod os.
Jeg forstår, at hun er din ven, og du har et behov for at forsvare hende.
Men du må erkende, at det, hun gjorde, ikke kan forsvares.
Hør lige, det her løber løbsk.
Kan vi ikke bare stoppe her?
Okay.
Tak, begge to, for middagen og adspredelsen.
- Hvad? - Adspredelsen.
Det er, hvad jeg søger hvert eneste forbandede minut, hver dag.
Det forhindrer, at mine tanker fører til steder, jeg ikke vil besøge.
Ved du, hvad der fik Sheilas og mit forhold til at revne?
Det, som var den største årsag til, at mit liv blev ødelagt?
De så på mig, som om jeg var tosset.
Jeg ville bare have medicin mod min angst, og sove lidt.
- Hvorfor gik du ikke til en psykiater? - Det var næsten midnat.
Der er ikke så mange, der arbejder så sent.
Jeg forsøgte bare at få hjælp.
Lægen mente, jeg var til fare for mig selv, og spærrede mig inde.
Først blev hun vred, mest fordi jeg ikke havde sagt noget.
- Jeg sagde intet, fordi jeg skammede mig. - Skammede dig? Over hvad?
Jeg ved ikke, hvad der var i vejen med mig.
Jeg havde et perfekt forhold
et fantastisk job og en enestående datter.
Så fik jeg at vide, at min forsikring ikke dækkede psykisk sygdom.
Har I nogen idé om, hvad det koster at være på et mentalhospital i fire dage?
Især når man medregner daglig medicinering og blodprøver.
Det er et vildt stort beløb, selv om man har et godt betalt job.
Jeg kæmpede i flere måneder mod forsikringsselskabet og mit arbejde.
Men til sidst fandt de det nødvendigt at fyre mig.
Så fulgte inkasso, regninger og personlig konkurs.
Vi mistede vores hjem og vores biler.
Og så hende.
Hun havde fået nok, så hun rejste.
Alt det fordi jeg forsøgte at få lidt hjælp.
Ved I, hvorfor folk ikke søger hjælp, i stedet for at tage livet af sig?
Fordi det er sværere at ringe til støttelinjer. Det kræver meget mere.
Jeg bestemte mig for aldrig mere at søge hjælp.
Jeg synes, at adspredelser hjælper mere.
Timerne her hos jeres familie har været vidunderlige, og jeg er meget taknemmelig.
Jeg ved, at det kan lyde selvisk, men det er ikke hensigten.
At finde Gaby og gøre alt, hvad jeg kan for at hjælpe hende
vil blive den ultimative adspredelse.
Sov på kontoret, Marcus.
Men hvis du sårer den pige igen, vil jeg hjælpe dig med din kamp.
Tak skal I have. Begge to.
Hvorfor kom du ikke til mig?
Jeg kendte ikke til noget af det der. Jeg troede, at du bare var lidt nede.
Hvis du kommer så langt ud igen, så ring til mig.
Tak, min ven. Det sætter jeg pris på.
Jeg ved det godt.
Hvad skulle jeg have gjort?
Jeg kom hertil med nød og næppe. Jeg har kun 10 dollar.
Jeg overvejer at sælge bilen.
Jeg ved det ikke. Bussen, måske? Jeg kan måske cykle.
Selvfølgelig kan jeg det! Den slags glemmer man ikke.
Vent nu lidt.
- Hej med dig. - Har du også fantasivenner?
Har du hørt om alt det der? Ja, det har jeg vist.
- Hører du også stemmer? - Af og til får de mig i vanskeligheder.
Hvordan?
De sagde, jeg skulle gå herhen og finde ud af, hvem du talte med.
- Gjorde de? - Jeg kan lære dig at cykle.
Tak, men ven. Jeg tror ikke, at jeg har brug for en cykel lige nu.
- Jeg har nogle penge, du kan låne. - Du har vist smuglyttet i nogen tid.
Væggene er tynde. Men jeg har 10 dollar, ligesom dig.
Det var pænt af dig, men behold dine penge.
En ting er sikker. Det er det sødeste, nogen har gjort for mig længe.
- Det virker, som om du har problemer. - Det har jeg.
Men det er problemer, som penge ikke kan gøre noget ved.
At have gode mennesker omkring sig, som dig og din familie, hjælper meget.
Vi er her for dig, men ikke lige nu, for så bliver jeg knaldet.
Lav skoen.
Lav "the hike".
Lav dabben.
Lav... ormen.
For pokker da!
Der er han jo! Vækkede ungerne dig?
Ved du, hvor længe siden det er, at jeg blev vækket af børnestemmer?
- Skrigende og råbende. - Undskyld. Jeg bad dem være stille.
Nej, det var meget forfriskende. Det er faktisk noget, jeg har savnet.
- Hvor er Becka? - Hun arbejder i dag.
Tag noget kaffe. Der hænger krus på krogene.
Jeg har ikke sovet så længe i en evighed.
- Jaså? Du sov kun i 5-6 timer. - Normalt er det 2-3 stykker.
Sort kaffe? Der er fløde og sukker.
- Tror du, jeg krænker min kaffe? - Nej, ikke længere.
Hvad laver de derovre?
Jeg tror, at lige den bevægelse er "skoen".
- Jeg ved ikke... Hvad hedder den, Jax? - Det her er "the hike".
- Hvad er "skoen"? - Den hedder den ikke.
Undskyld, at jeg ikke er opdateret om de seneste bevægelser.
- Jeg synes, at det her var det bedste. - Det bedste hvad?
Det bedste i livet var at se min lille pige være en lille pige.
Sorgløs, helt uvidende om alt negativt i verden.
Jeg vil ikke være grov eller få dig til at få det værre
men tror du ikke, at du spillede en stor rolle i meget af det negative?
Jeg må finde hende. Er der en chance for, at du siger, hvor jeg skal lede?
Kom nu, Becka ved jo ikke, at du fortalte mig det.
- Du ved vel, at hun stadig spiller? - Gør hun?
- Er du overrasket? Hun er dygtig. - Det ved jeg.
Hun spiller måske nogle sæt på T Bread Lounge hver tirsdag aften.
- Men du hørte det ikke fra mig. - Det lover jeg.
- Hørte ikke hvad? - Jackson!
- Hvad har jeg sagt om at smuglytte? - Han er god til det.
Jeg er... Du siger ikke noget til mor!
Jeg kommer om lidt.
Mange tak. Vi skrev den for nogle måneder siden.
Som I ved, har jeg gennemgået en del.
Jeg valgte at lave en cover af den næste sang, og vi har også indspillet den.
Hvis I vil støtte os, sælger vi cd'er T-shirts derovre.
- Hvor meget koster en cd? - 10 dollar.
Tak! Godnat.
Jeg kommer nu!
Jeg forventede ikke en varm velkomst, men ikke noget så slemt.
Babyen sparkede mig hårdt. Næsten som om hun fornemmede noget ondt.
Ondt? Wow!
- Det er altså en pige? - Ja, og mere får du ikke at vide.
- Hvordan fandt du mig? - Jeg så dig optræde i går aftes.
- Og så fulgte du efter mig? Helt ærligt? - Ja. Jeg ville se dig.
Hvorfor gjorde du det ikke i går, i stedet for at gemme dig som sædvanligt?
Undskyld. Jeg vil bare...
Du aner ikke, hvad jeg har gennemgået i alle de år.
Hvorfor er du her nu? Er det, fordi jeg er gravid?
- Hvordan fandt du ud af det? - Sociale medier.
- Er du blevet en stalker? - Gaby, du er min egen datter!
- Jeg holdere snarere øje med dig. - Det er ikke nødvendigt.
- Gaby, vent! - Hvad har du brug for? Penge, logi?
- Er du døende? - Måske en smule af alt det.
- Er du døende, far? - Ikke nu, rent teknisk.
Skiderik!
Godt klaret.
Jeg er ligeglad! Hvad der end er, så er jeg ligeglad!
Hej. Ja, han er her. Han sidder ude på græsplænen.
Hvorfor skulle jeg lukke ham ind? Han kan sidde der hele natten.
Fortalte du ham, hvor jeg bor?
Skal du altid være sådan?
Sig "hvad sagde jeg" en gang til... En gang til.
Du ved, jeg havde allerede været der. Det er ikke pointen.
Og jeg er her i morgen aften
og aftenen efter den.
Og aftenen efter den.
Jeg er ligeglad.
Hvordan går det? Kan du rejse dig op?
Er du okay? Tag hænderne op af lommen.
- Undskyld! Undskyld, betjent. - Hvordan føler du dig?
Han er okay. Jeg bor her, det er mit hus.
Ved du, at han har siddet her i to dage?
- Ja. Han er min far, han er okay. - Din far? Hvad laver han herude?
Nogen ringede om en mærkelig mand, som havde slået lejr her.
- Nok er jeg hjemløs, men jeg er ikke... - Far.
- Jeg er måske lidt mærkelig. - Han dukkede bare op her.
Han er her altså uden dit samtykke? Skal jeg tage ham...
- Nej. Jeg løser det her. - Må jeg tale med dig et øjeblik?
- Nu kan du sige, om han udgør en trussel. - Vi har bare ikke set hinanden længe.
Sidste gang endte det ikke så godt. Jeg blev overrasket over at se ham her.
- Han ser herrens ud. - Bedre end sidst, jeg så ham.
Få ham væk fra gaden, og udsæt ikke dig selv for nogen risiko.
- Hvis han udgør en fare for dig, så ring. - Han udsætter sig selv for fare.
Hav en god aften. Godnat, sir.
- Må jeg komme ind nu? - Jeg er ligeglad.
Jeg sagde jo, at det ville fungere.
Ja, men hvis idé var det at ringe til politiet?
Det var for seks måneder siden.
- Jeg vidste det ikke, Gaby. - Du har jo ikke ringet i syv år.
Sidst jeg hørte noget, var du i Maitland eller Sanford.
Du ved vel, at jeg ikke rejste på grund af dig?
Ja. Du rejste på grund af dig eller mor eller penge.
Eller dine venner eller mangel på venner. Men du rejste, far!
Du rejste, mens en pige havde mest brug for sin far. Du forlod mig!
Jeg er ked af det, Gaby. Jeg ved, at det ikke betyder ret meget for dig nu.
Da din mor gik fra mig, skyllede en følelse ind over mig.
En følelse, som jeg aldrig havde oplevet før.
Du vidste det. Du vidste, hvad jeg gennemgik.
Jeg var vred.
Jeg var vred på livet, verden... Alt og alle.
Jeg blev overvældet af stemmer i mit hoved, stemmer, der skreg.
De forsøgte at overtale mig til at gøre frygtelige, utænkelige ting.
Jeg satte mig selv på et sted, hvor den eneste, jeg kunne skade, var mig selv.
Og ikke min lille pige.
Jeg skammede mig, Gaby. Over den, jeg var.
Jeg skammede mig over den person, jeg var blevet til.
Og så gik du fra mig? To måneder efter mor...
Hvad tror du, det gør ved en 19-årig pige?
Har jeg sagt tillykke?
- Jeg ville have taget en gave med... - Jeg er med, pyt med det.
Er det dit andet? Jeg så billederne.
Jeg mistede det. Som sagt, du har ingen idé om, hvad jeg har gennemgået.
Det er dumt. Jeg bliver ved med at tage valg, som om de er de eneste rette.
Jeg overbeviser mig selv om, at jo længere væk jeg er, desto bedre for dig.
- En gang til har jeg ødelagt alt. - Sikke noget vås!
- Hvad? - Du besluttede at få hjælp.
Du gjorde noget, som mange ikke tør, men så braste alt sammen.
Mor kunne ikke se det, men det kunne jeg. Selv som teenager.
Jeg ville bare hjælpe dig med at kæmpe dig igennem det.
- Du var kun et barn, Gaby. - Men ikke naiv, far.
At miste vores hjem var svært.
Ikke at have strøm om natten var svært.
Hvis det ikke var for Matt og Becka, ved jeg ikke, om jeg havde klaret det.
Og så mødte jeg James.
Dit tab gør mig ondt. Jeg ville gerne have kendt ham.
Han var som dig. Præcis som dig.
Bare en nyere version.
Negativ på alle måder, satte altid andre før sig selv.
Men han beskyttede mig på samme måde, som du gjorde, og holdt styr på mig.
Han lyder som alle tiders fyr.
Jeg skal i seng nu. Jeg skal til lægen i morgen.
Du... vil du have selskab?
Kom nu, jeg har jo rejst hele den lange vej.
Jeg har faktisk ikke andet at lave.
Desuden burde nogen køre dig, og hende.
Jeg tager af sted klokken 9.
Okay. Okay.
Tak, skat.
Godnat, far.
Godnat.
Ja, jeg svigtede hende.
Det ved jeg, at hun gør.
Det har jeg ingen planer om.
Godnat.
Og hvordan har vi det i dag?
Undskyld. Jeg vidste ikke, at vi havde besøg.
- Dr. Foster, det her er min far. - Marcus.
En fornøjelse at møde dig. Et uventet besøg.
Det kan man roligt sige. Han hørte om min graviditet.
Kan jeg tale frit, eller...?
- Han ved ikke det hele. - Hvad er det, jeg ikke ved?
- Hvad skal jeg gøre nu? - Nu spiller det ingen rolle.
- Det er måske bedst, at du siger det. - Siger hvad?
Efter ultralyden at dømme har babyen det godt.
Hvad siger du til et kejsersnit om to uger?
Kejsersnit? Vil du ikke føde naturligt?
Der er forskellige grunde til det. Jeg forklarer det om lidt.
- Hvad med den 16.? - Fint.
Det lyder godt.
Vi lader hende klæde sig på, og du kan følge med mig.
Vi er naturligvis lidt bekymrede over Gabys graviditet.
Ja, ellers havde du ikke taget mig med hertil.
Gaby har en tilstand, som kaldes Placenta accreta. Kender du den?
Enkelt forklaret er Gabys moderkage placeret for dybt ind i livmodervæggen.
Okay, og det er farligt for babyen?
Nej, det er Gaby, vi bekymrer os for.
- Selvfølgelig. - Hvabehar?
Undskyld. Hvordan ser det ud?
Vi udfører et planlagt kejsersnit og er forberedte, hvis hun begynder at bløde.
- Hvordan gør vi det? - Vi har et dygtigt traumeteam...
Traumeteam? Okay...
- Kan hun...? - Det er en alvorlig tilstand.
- Hvordan er det sket? - Det sker ofte hos ældre kvinder.
Kvinder, som har fået flere kejsersnit. I Gabys tilfælde er der ingen forklaring.
- Så I ved det ikke? - Ud over de årsager, jeg nævnte, nej.
Når vi udfører kejsersnittet, foretager vi også en hysterektomi på Gaby.
Okay... Hvordan er hendes chancer?
- Siden jeg kom, er seks mødre døde. - Seks...
Men det er derfor, vi tager forsigtighedsforanstaltninger.
Gaby har gjort alt for at forberede sig. Hun har valgt adoptivforældre...
Øjeblik. Hvad har hun gjort?
- Gaby må hellere fortælle om det. - Ja.
Jeg har orienteret din far, men han har nogle spørgsmål.
- Du må hellere overtage nu. - Tak, doktor.
Kom.
- For pokker, Gaby! - Det er, som det er.
- Hvordan kan du sige sådan? - Jeg har haft tid til at fordøje det.
Jeg ved, at du lige er kommet tilbage, men sådan er det.
Overtænker jeg? Læger har en tendens til at dramatisere tingene.
Der er en risiko, men jeg stoler på dr. Foster og hendes team.
- Andet er der ikke at gøre. - Overvejede du ikke en abort?
Jeg sagde jo, at James var ligesom dig.
Den eneste gang jeg så ham lykkelig, var, da jeg blev gravid.
Forestil dig, hvordan det var, da vi mistede det, og da jeg blev gravid igen.
At skille mig af med det eneste, han var stolt af, var ikke et alternativ.
Og det her med mulige adoptivforældre?
Fortalte hun om det?
Det er kun for en sikkerheds skyld. Jeg spurgte Matt og Becka.
- Hvis der skulle ske noget. - Du spurgte altså dem?
Hvad skulle jeg have gjort? Der er ikke andre.
Skulle jeg have spurgt en fremmed? Du er jo en fremmed for mig!
Burde jeg have noteret, hvornår det behagede dig at dukke op i mit liv?
- Vær ikke næsvis over for mig, unge dame. - Hvabehar?
Du har mistet al ret til at tale sådan til mig.
Selv om du var kommet tilbage for et år siden
hvordan skulle jeg kunne stole på, at du kunne tage dig af mit barn?
Hej! Jeg kan udskrive dig udenfor. Vi skal desværre bruge lokalet.
Helt i orden.
- Jeg skal på toilettet. Vi ses ved bilen. - Okay.
Hold kæft! Alle sammen!
Tror du, at du kender hende godt, fordi du var der mest?
Hvad ved du egentlig? Du var kun et barn.
Tro ikke, at du har noget at skulle have sagt her.
Jeg bestemmer her. Sig ikke, hvad jeg skal gøre eller hvordan jeg skal være.
Det vil ikke ske. Hun har allerede bestemt sig.
Tror du ikke, at jeg vil være der?
Jeg vil gøre hvad som helst for at støtte min lille pige.
Det er mig, der burde være døende, ikke hende. Ikke hende.
Hvordan kan det overhovedet ske?
Jeg ved det godt.
Du har ret.
Okay, men ikke nu. Hvorfor skal du gøre sådan her nu?
Det overrasker mig.
Det er længe siden, vi alle var enige.
Du har ret, hun har brug for os.
Os alle sammen.
Vil du have en serviet?
Endnu en grund til, at jeg ikke vil overlade mit barn til dig.
Modtaget.
Men jeg må sige en ting. Jeg har nok mere brug for barnet, end hun har brug for mig.
Men hun vil jo have dig.
Og jeg vil være der for dig, og forkæle hende som bare pokker.
Sådan taler en rigtig morfar.
- Jeg kiggede i din bil tidligere. - Hvorfor gjorde du det?
Det spiller ingen rolle. Vil du tale om kassen?
Hvorfor gemmer du den slags?
At gemme sedlerne blev et bevis for at jeg stadig kæmpede videre.
Selvmordsbreve som trofæer? Det er sygt, far.
Ja.
- Er du parat til det her? - Ja.
Vent!
- Har du stadig det efter så lang tid? - Det var alt, jeg havde af dig.
Vil du smide den første seddel i?
"12. December 2013."
"11. August 2016."
"6. Juli 2014."
"25. December 2016."
"7. April 2015."
Hej! Sæt jer ned et sted.
- Hvad vil du have? - Jeg har ikke set menukortet.
- Som om du behøver se det her. - James og jeg kom her ofte.
Gaby! Du skal vist snart føde.
- Lad mig gætte. En dreng, ikke? - Jo.
Du vil vel gerne have chokoladepandekager?
- Og du? - Jeg tager det samme.
- To vand og en kaffe? - Kun vand til mig.
- Kaffe. - Jeg er tilbage om lidt.
- Hvorfor sagde du, det var en dreng? - Hun har sagt dreng i fem måneder.
Der er ingen grund til at rette det nu.
Så James og du kom her? Du ved vel, at det her var vores sted?
Jeg vil ikke såre dig, men jeg har været her med mange fyre.
- Kærester, bandmedlemmer, Matt. - Tog Matt dig med hertil?
Matt og børnene.
Undskyld, Gaby. Jeg kan ikke klare tanken om, at der sker noget i morgen
og at jeg ikke kan tage mig af barnet.
Nogle dage før, jeg dukkede op hos dig, var jeg tæt på at tage mit eget liv.
- Du ser ud til at nyde det her, far. - Nej, det er ikke sådan ment.
Jeg var på arbejde og kontaktede din mor og fortalte, hvad jeg ville gøre.
- Talte du med mor? - Jeg sendte en sms. Hun svarede.
Svarede mor? Virkelig? Hvad skrev hun?
- Hvad betyder det? - Hendes svar. Tommelen op.
- Sådan en tegnet en. - En emoji? Sendte hun en emoji?
- Hun har aldrig troet, at jeg mente det. - Møgkælling!
- Tal ikke sådan. - Helt ærligt, far.
Pointen er, at jeg sad der med en pistol i munden.
- Ved du, hvad der stoppede mig? - Mig?
Jeg blev mindet om... den allerførste gang jeg holdt dig.
Af samme grund opsøgte jeg dig, og så fik jeg at vide, at du var gravid.
Jeg slap alt og tog hertil for at finde dig.
Jeg er her, Gaby. Jeg er i live takket være dig og babyen.
Mary.
- Hvad? - Hun hedder Mary.
Ligesom din farmor. Det er fint.
Det skal nok gå godt. Du kan se os begge, og du kan forkæle hende.
- Mere end Becka? - Mere end Becka.
Hvorfor bliver de pokkers pandekager af?
- Vent. Hvordan vil du betale for dem? - Ja, apropos det...
- Kan du ikke sove? - Det er helt umuligt.
- Sulten? - Det er for sent, men jeg har en idé.
Er du parat?
Vent nu lidt.
Er det, hvad jeg tror, det er?
- Jeg fatter ikke, at du stadig har den. - Det var jo sådan, det begyndte.
Det er snart tid. Om lidt kommer de og henter dig.
Ja, ma'am.
- Skal han med? - Hvis han må.
Det finder vi nok ud af.
- Vent her, så gør jeg dig parat. - Tak.
Du ser anderledes ud uden den.
Det er som at se min lille pige igen.
Du, det er okay.
- Jeg ved bare ikke, hvad jeg skal sige. - Du behøver ikke at forklare.
Ved du, hvad det sidste var, du sagde, da du rejste for syv år siden?
-Nej, -Du sagde: "Jeg er snart tilbage".
- Gjorde jeg? - Det tog dig syv år at komme tilbage.
- Jeg er meget ked af det. - Pointen er, at du kom tilbage.
Hvordan søren kunne du blive så fantastisk?
Du kan takke Matt og Becka.
- De er virkelig gode forældre. - Ja, det er de.
Du må holde op med at føle skyld. Ellers bliver det aldrig bedre.
Men hvis det skal ske, må du holde op med at føle dig flov.
Ved du, hvor mange der rammes af det her? Der er intet pinligt ved det.
Du må få det ud af hovedet.
Er du parat? Så er det nu.
Du. Jeg er snart tilbage.
- Er alt okay? Er du varm nok? - Ja, tak.
Så gør vi klar til at køre dig ind.
Marcus!
Hvad pokker...?
Jeg vidste, at du tog den. Hvad har du gjort? Hvad har du gjort?
Ingenting.
Jeg ville ikke have den længere. Jeg ville ikke have, at et barn fandt den.
Ved du, hvor meget ballade jeg fik for det her?
Jeg er ked af det, Gus.
Jeg er ked af det.
Pas godt på dig selv.
Marcus?
Er du okay?
Er du okay, makker?
Jeg er ked af det, Marcus.
Du er ikke den eneste, der kan begå fejl. Jeg er også et menneske.
Hvis vi skal gøre det her... Tak.
- Fordi jeg siger undskyld? - Nej.
Fordi du overtog for mig og var der for min lille pige i alle de år.
Hun var som en datter for mig.
Ligesom du var der for mine børn, var jeg der, da hun blev født.
Jeg var der i alle vigtige situationer.
Jeg vil savne den vidunderlige pige.
Ja.
Sådan! En frisk ble og parat til afgang.
Du milde!
Hun har to ældre søskende, som venter på hende her.
Vi kommer og besøger jer. Ikke sandt, lille Mary?
Det må du love mig. Farvel!
Det ser helt fantastisk ud!
Da jeg var på jeres alder, lavede jeg præcis det samme.
Men i mit tilfælde var det mit foretrukne legetøj.
I skal øve jer i at lave skygger.
Det er det, der adskiller amatører fra rigtige kunstnere.
- Sådan. - Cool!
- Vi ses snart igen. - Ved du, hvem Morgan Freeman er?
- Gør du? - Vi tager imitationerne næste gang.
Jeg elsker dem virkelig.
Nu skal vi se.
- Tak. - Selv tak.
Kan du klare det? Sørg for, at vi ikke kommer og tager babyen fra dig.
- Ring, hvis du får brug for os. - Du er ikke alene. Som du kan høre.
Modtaget.
Tak skal I have. For alt.
Du... Jeg tager mig af dig, skat.
Jeg tager mig af dig.
Tekster: Torben Christensen Ordiovision Group 2022