ALLE KARAKTERER OG HENDELSER VIST I SERIEN, ER FIKSJON.
ENHVER LIKHET MED FAKTISKE HENDELSER ELLER PERSONER
ER RENT TILFELDIG.
Selv med den radioaktive initiatoren på plass,
kan kjernen håndteres trygt.
Den er som en baseball.
Men utsettes den for nok trykk, som fra sprengladninger,
har den potensial til å gjøre enorm ødeleggelse.
Etter testen i morgen vil hele verden forstå makten deres.
Irans folk takker for denne gaven, dr. Peterson.
Jeg kjører de siste sjekkene før vi flytter den til prøveområdet i morgen.
Broder Kamali mener at dette stedet er risikabelt.
Så vi har bestemt oss for å framskynde transporten.
Hva? Nei. Vi er ikke klare.
Vi er klare, ayatolla.
Nei. Dere forstår ikke.
I dag.
Dere flytter bomben i dag.
Du har viktigere arbeid å gjøre andre steder.
Jeg forstår.
Greit.
Gi meg det.
Har du gjort som du skulle?
Ja.
LAVASAN, UTKANTEN AV TEHERAN
Er bomben der inne?
Amerikanerne har sporet delene som Ghasemi smuglet inn i tunnelene.
Dette er forlengelser av Teherans metrosystem.
De er ikke ferdige.
Tunnelene går under det vanlige metrosystemet.
Ugjennomtrengelige.
CIA har informert om at de flytter bomben til ørkenen for prøvesprengningen.
Vi overvåker alle innfartssteder til vi ser bevegelse.
Og så?
Når de er på bakkenivå, nøytraliserer vi dem på vei til prøvestedet med en drone.
Blir angrepet utenfor byen? Dere kan ikke sprenge den der det er flere tusen sivile.
Hvis det er mulig.
Ta den på. Du skal tilbake til fengselet.
Petersons datter ringes fra Iran.
Spor samtalen.
Peterson ringer datteren.
Hei, det er Jenn. Jeg ringer tilbake så fort jeg kan.
Jeg vet ikke om du har hørt meldingene.
Jeg vet ikke om du vil forstå denne.
Og jeg har ikke mye tid.
Jeg sa en gang at hodet mitt alltid er i Iran.
Du sa at hjertet ditt var her.
Har Petersons datter vært i Iran?
Husker du ordene?
"Hvordan kan en mann unnslippe det som er skrevet?
Hvordan kan han flykte fra sin skjebne?"
- Hvorfor sier han det? - Han sier det ikke til henne.
Han snakker til meg.
Jeg håper jeg ser deg igjen snart.
For alles skyld.
- Signalet er fortsatt aktivt. - Jeg har stedet.
- En villa i Lavasan… - Målet vårt er bomben, ikke forskeren.
Tamar.
Vi må dra.
IRGC KONTRASPIONASJE HOVEDKVARTER
- Er alt klart til flyttingen? - Ja, sjef.
Hun svarer ikke.
Hun sporer forskerens telefon. Hun er nok på vei til villaen i Lavasan.
Doktor. Kom.
Han er i bevegelse.
Hvis han drar fra Lavasan til byen, drar han gjennom Kuhpayeh.
Få oss dit før dem.
- Det skjer noe ved anlegget. - Gi meg satellittbilder.
Kan vi se inn i lastebilen?
Den er blybelagt. Det kan være radioaktivt avfall.
Den har sivil eskorte. Ingenting ser uvanlig ut.
Følg den. Ikke slipp den av syne.
Jeg ser lastebilen og eskortebilen.
Send den.
- Hva er det med den? - Åpne den.
DUKK
Kjør.
- Det trengs ikke. - Beklager at vi ikke stoler på deg.
Hør på meg. De flytter sprenghodet.
Vi må finne det.
- Du bygde det for dem, og nå vil du at… - Det kommer til å eksplodere.
- Hvordan vet du det? - Jeg programmerte det.
Jeg klargjorde og armerte bomben til å detonere klokken tolv i dag.
- Det er om mindre enn to timer. - Hvorfor gjorde du det?
Jeg har brukt to og et halvt år på å få dem til å tro at jeg ga dem en bombe.
Men bare så jeg kunne ødelegge den. Jeg kunne kullkastet programmet for godt.
- Den skulle eksplodere i laben. - Det er sinnssykt.
Det ville ha fungert. Eksplosjonen ville blitt begrenset til tunnelene.
Hva med strålingen?
Strålingen ville betydd at de ikke kunne skjult det som skjedde.
De måtte ha fulgt prosedyrene og evakuert byen.
- Hvordan vet du det? - Jeg skrev de jævla prosedyrene!
Hele verden ville sett hvilke løgnere de er.
Deres eget folk ville sett det.
Hva med de du dreper?
Jeg gjorde en beregning.
Tapet av liv ville vært…
Akseptabelt?
Du våger ikke å dømme meg.
Hvor mange iranere vil bli drept av sitt eget regime om ingenting forandrer seg?
Så å bli arrestert og å dra tilbake etter at vi reddet deg var med i planen din?
Jeg måtte fullføre det jeg startet.
Kan du stoppe det?
Ja, det kan jeg.
Men jeg trenger hjelp.
- Jeg har Tamar. - Følger dere stridshodet?
Nå skal du høre på meg…
- Om mindre enn to timer sprenger bomben. - Hvordan vet du det?
Jeg har Peterson her. Han har stilt inn bomben på klokken 12.
Har han aktivert bomben?
Vent. Det er en lastebil til.
Hva er det som foregår?
Nei, vent. Det er ikke én. Jeg teller seks stykker nå.
- Alle er blybelagt, alle med eskorte. - De bruker lokkeduer.
Det er kjøretøyer som er vanskelig å lokalisere i trafikken.
Hack byens trafikksystem.
Vi må stoppe dem øyeblikkelig.
Fortell alt du vet om bomben og kom dere ut av byen. Nå!
Pelican, hørte du det? Trafikklys, veiarbeid, alt du får tilgang til.
Sjef. Det er noe som skjer med trafikksystemet.
Se. Trafikkork.
Noe nytt om hvor bomben er?
Er det mulig å nøytralisere alle?
Noen av satellittene går snart av nettet. Og å spore seks biler samtidig er umulig.
Vi tar ingen sjanser. Vi må spore alle.
Når vi finner den rette, nøytraliserer vi den.
Vi kan ikke gjøre det i byen.
Det blir en skitten bombe som dreper tusenvis.
Jeg risikerer ikke israelsk sikkerhet
basert på løftet fra en mann som har løyet i årevis,
og som er i stand til å narre hele verden.
Finner vi ikke lastebilen, må vi evakuere byen.
Hvis det er mulig at Iran kan bruke et atomvåpen mot oss,
så skal ingen av lastebilene forlate Teheran.
- Sprenger bomben… - Bør det være i Teheran.
Husk hvem du er og hvilken side du hevder å kjempe på.
Dra til helvete.
Hvis vi ikke finner lastebilen, sprenger atombomben midt i byen.
Vi skal finne den.
Men hvis vi gjør det, og jeg melder fra, angriper Mossad den.
Det er en atombombe eller en skitten bombe i hjertet av Teheran.
Nei, nei, nei. Vi er nødt til å stoppe dette.
- Vi vet ikke hvilken lastebil det er. - Hvor mange i regimet vet det?
Trolig en håndfull.
Jeg kommer på én.
- Ja, sjef. - Rapporter.
- Vi kjører bak lastebilen. - Avvent ordre.
Kjør fortere.
Ja vel, sjef.
Vil du møte Nahid, har du tre minutter på å gå ut
uten å tiltrekke deg oppmerksomhet.
Hallo til deg også.
Jeg vil avtale et møte for å snakke om kona di.
Er dette riktig tidspunkt? Flytt deg!
Vær stille. Ikke si noe. Bli med meg.
Inn i bilen. Fort.
- Sett deg inn. - Du sa at Nahid var her.
Gjør som hun sier. For alles skyld.
Hold deg i nærheten.
Sentralen. Hold utkikk etter en bil med følgende beskrivelse.
- Hvorfor skal jeg tro deg? - Hvorfor skulle hun lyve?
Fordi hun lyver om alt.
Ikke om dette. Hun bryter Mossads ordrer ved å kontakte deg.
De vil la bomben eksplodere hvis vi ikke finner lastebilen.
- Og hvis dere finner den? - Da forteller jeg dem det ikke.
Hvis dere har rett, kan en iransk forsker i programmet stoppe den.
Nei. Jeg må ha tilgang til bomben. Det må gjøres manuelt.
- Det må være meg. - Og vi har mindre enn en time.
Jeg betvilte ikke din kjærlighet til Teheran, og du skulle ikke ha betvilt min.
For byens skyld, og alle i den.
For Nahids.
Er hun fortsatt i byen?
Hvis du får oss til stridshodet, skal jeg ringe henne og gi deg telefonen.
Men først, vær så snill.
Hallo, sjef.
Dette er Kamali. Hvor er dere nå?
Vi er i trafikkork på Laleh-veien.
Vi må få den ut av syne.
Be dem kjøre nordover, forbi Shahran og mot Suluqhun-veien.
Si det.
Be sjåføren ta Suluqhun-veien. Ikke ta imot samtaler fra andre.
Det har skjedd en sikkerhetsbrist. Vi er oppdaget.
Ja vel.
Vi nærmer oss.
Sett i gang.
Kjøretøyet er observert av et trafikkamera.
Shahran-veien, på vei nordover.
Takk.
Så alt snakket om å elske Iran,
alt det du fortalte Larijani, det var bare løgn?
Etter alt jeg har funnet meg i av regimet de siste 20 årene…
Har du noen gang sett deg i speilet
og innsett at saken du har gitt alt for,
saken du gjorde viktigere enn ekteskapet ditt,
datteren din, lykken din…
…var feil valg?
Jeg måtte gjøre noe.
- Hvor er Tamar? - Hun har slått av telefonen.
Ali. Lastebilen har tatt en annen vei.
Vi må melde fra. Hvor er Kamali?
Ring ham. Fort.
Send folk i den retningen.
- Vi kan se en lastebil som forlater byen. - Jeg beordrer angrep.
- Itamar, tar du dette? - Ja.
Sword, jeg sender koordinater til målene.
544582, 230247. Meld fra når du har visuell kontakt med målet.
Alle enheter, kjør mot tunnelen.
Vi hører Sepah-kommunikasjon. De leter etter Kamali.
Hvis Tamar har inngått en avtale med ham… Jeg kjenner henne.
Iraneren i henne får henne til å svikte. Hun er en risiko.
Dere er blitt oppdaget. Det er fare for et fiendtlig angrep.
Kjør inn i tunnelen foran dere.
- Sjef? - Følg ordre.
Ja vel.
Vis meg det.
Vi har mistet kontakten med lastebilen.
Spesialenheter er på vei.
Idioter.
Fortere.
Lastebilen kjørte inn i tunnelen. Jeg ser ingen utgang fra tunnelen.
Virker som et forlatt veiprosjekt.
En bil følger etter.
Hva slags skrotplass er dette? Det virker ikke bra.
Ring Kamali.
Ingen dekning.
Det kommer en bil. Ut!
Der borte.
Endelig.
Ring henne.
Ring Nahid, som du sa.
Ingen dekning.
- Gi meg den. - Jeg passer på.
Faen, mindre enn tolv minutter.
Hent vesken din.
- Vi kan ikke miste bomben. - Ali. Varsle luftforsvaret.
Droner klare til angrep. Ti minutter fra målet.
- Sepah har sendt enheter til stedet. - Vi må ikke la dem komme først.
Vi må få dronene inn i tunnelen.
Det iranske luftforsvarets helikoptre kan oppdage dronene.
Faen.
Helikopteret er i lufta.
- Holder du øye med ham? - Tviler du på meg?
Vi har ni minutter. Du klarer det.
Du må inn i systemet uten å utløse avfyringssystemet.
Jeg har primærtilgang. Jeg ser sikkerhetsprosedyren.
Nei. Vent. Systemet forsvarer seg selv.
En skjult autoriseringsprosedyre som nullstilles hvert åttende sekund.
Du skal klare dette.
Finner du omveiene?
- Kan du det ikke? - Jeg sa at jeg trengte deg.
Seks minutter og 15 sekunder.
Jeg kan be om en diagnostisk oppdatering.
Men jeg må fornye den manuelt. Det betyr at én feil…
Ikke gjør noen. Bare gi meg tid til å gjøre det jeg må.
Hvis vi vil redde byen…
Nahid.
Hvor er du?
Faraz…
Jeg vil bare vite hvor du er.
Lot hun deg ringe meg med denne telefonen?
Er du fortsatt i byen?
Det spiller ingen rolle.
- Jeg er på et trygt sted. - Nei. Du er ikke trygg.
Du må ikke lete etter meg.
Hør her…
Hvordan kan jeg la være å lete?
Nahid, min elskede.
Hør her, Faraz.
Du må forstå.
Jeg hadde et valg. Bli eller dra.
Du hadde også et valg.
Iran eller meg.
Jeg prøver å redde deg og Iran.
Jeg skulle ikke ha bedt deg om mer enn du kunne gi.
Og derfor
er du fra nå av fri.
Nahid.
Faraz.
Hører du det, Faraz?
De er på vei.
Hva du enn er innblandet i, så er det over.
Dette er terrorister.
De vil ødelegge byen.
- Kutt ut, general. - Ikke si meg imot!
- Bli stående. - Vi må stoppe dem.
Enten skyter du meg… eller så hjelper du meg.
Bli der, sa jeg!
Vær rask. Vi har bare fire minutter.
Faraz!
Faraz, er det noe galt?
Faraz, hører du meg?
Jeg elsker deg.
Dette er Sword. På vei mot målet.
- Droner ved målet om fem minutter. - Sepah nærmer seg.
Enhetene er der om noen minutter.
Er det gjort?
Trodde dere at jeg ville la dere slippe unna med det?
Er det gjort?
Nesten. Vi trenger mer tid for å stoppe eksplosjonen.
Prøver du å lure meg?
Uskadeliggjøre våpenet?
Nei.
Vi må bare forbi én prosedyre til.
Bare én.
Så får du den jævla bomba tilbake.
Så gjør det.
For folket du bryr deg så mye om.
Klokken er nesten tolv.
Men først må du la henne gå.
Ellers stopper jeg ikke eksplosjonen, og vi dør alle sammen.
Jeg klarer dette alene.
La henne gå, og du får den dyrebare bomben.
Gå.
Finn datteren min. Fortell henne om det som skjedde her.
Hva som virkelig skjedde.
Du slipper ikke unna med dette. Forstått?
Du kommer deg ikke unna i live.
Gå nå.
Gjør det.
Skynd deg. Du har dårlig tid.
- Hva skjedde? - Sepah er her.
Jeg vet en vei ut.
Hva skjer nå?
Du redder stridshodet og din helts omdømme.
Tror du det vil gå?
Team A. Gå forsiktig mot åpningen.
Du forstår ikke. Det handler ikke om meg.
Det handler om landet mitt.
Team B, hold utkikk. Bekreftet?
Jeg velger Iran over alt.
Jaså?
Droner framme om 90 sekunder.
Bortsett fra din kone? Nahid?
Tamar visste det.
Hun visste at du måtte gå ut av tunnelen for å snakke med henne.
Hva mener du?
Det er gjort.
Hva er det du gjør?
Hun visste at det var sjansen vår.
Rekk meg hånden. Kom.
Går det bra?
Vi har 30 sekunder.
Tjue sekunder.
Enhet én går inn.
"Hvordan kan han flykte fra sin skjebne?"
Hva har du gjort?
Det beste for oss begge.
Var det…
Konvensjonell signatur. Ikke atombombe.
Er det kjernen?
Vi tok den ut.
Yulia…
Jeg har kjernen.
Hun klarte det.
Hva nå?
Vi må bort.
Tekst: Evy Hvidsten