Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PROFESIA TATĂLUI
Te rog, nu te mișca, mamă.
Nu mă mișc, dragul meu, dar trebuie să pregătesc masa.
Desenezi fantastic.
Cu adevărat !
Talentul ăsta nu de la mine l-ai moștenit.
Eu nu știu să desenez nici măcar un pătrat.
- E război ! - Ce vorbești ?
E război !
De Gaulle vorbește la ora 20.
- E război, mamă ? - De unde să știu eu ?
- Termină-ți desenul, puiule. - "Termină-ți desenul" !
În mod sigur nu desenând-o pe maică-ta vei salva lumea !
André, are 11 ani. Nu e o vârstă potrivită pentru politică.
Nu ? O să vezi tu dacă nu e potrivită !
E în priză televizorul ?
Iată că statul este întinat,
națiunea, sfidată,
puterea noastră, viciată...
"Puterea noastră, viciată" ?!
Puterea nu este nicidecum vi...
Puterea nu este nicidecum viciată !
E ușor să vorbești așa... Îi faci rău Franței !
Ordon ca toate resursele...
Toate resursele... Dă-ne resursele astea !
Dă-ne "toate resursele" !
... să fie folosite ca să blocăm calea...
Nemernicule ! Ce rușine ! "Să blocăm calea"...
Ție o să-ți blocăm calea !
- ... pentru a anihila... - Pe tine te vom anihila !
- Știi ce e un jurământ, Emile ? - Ce ?
Un jurământ e o promisiune care nu trebuie încălcată niciodată.
Și el ce a făcut ? Și-a încălcat jurământul.
Înțelegi ? Și-a încălcat jurământul !
N-are cuvânt !
N-ai cuvânt ! Păi, da... Ne lași baltă !
Scuze, tati, dar acum poate să meargă la culcare ?
Poftim ?
Acum poate să meargă la culcare ?
- De ce ? - Pentru că este obosit.
Ești obosit ?
- Ești obosit ? - Nu prea...
- De ce ? Nu te interesează ? - Ba da...
Vezi că-l interesează, ce tot vorbești ?
- Cetățeni ai Franței... - Sigur că-l interesează !
- Ajutați-mă ! - Bazează-te pe noi, te ajutăm !
O să te ajutăm !
Idiotule !
E război !
Pe tine o să te anihilăm !
Trădătorule ! Mincinosule ! Gașcă de lași !
În picioare, rebelule !
Hai !
O să iei o hârtie și un creion și o să notezi. Haide !
- Acum ? - Sigur că acum !
Hai, hai, trebuia să fii deja la biroul tău.
O să notezi următoarele nume.
- Salan. - Cine ?
Salan e... un prieten.
Aproape, un frate. Salan ! S. A. L. A. N.
Challe.
Jouhaud.
Ascultă-mă bine, Emile, înveți numele astea pe dinafară.
Și o să le scrii peste tot pe ziduri. Bine ?
Ai grijă să le scrii sus de tot,
așa încât să nu se înțeleagă că au fost scrise de un copil.
O să-ți dau o cretă.
Știi cine sunt oamenii ăștia ?
Nu.
Militari care iubesc Franța, care își iubesc țara.
Nu ca de Gaulle,
nu ca de Gaulle, care și-a...
și-a vândut țara rușilor,
comuniștilor și porcilor.
Să știi că ei sunt cu adevărat rebeli. Ești și tu rebel, soldat Choulans ?
Da.
Să fii atent mereu să nu te urmărească nimeni.
- Cine să mă urmărească ? - O să-ți explic.
- Bine ? - Bine !
Oricum, deocamdată,
reții doar numele. Ne-am înțeles ? Apoi, așteptăm ordinele.
Hai, du-te, Picasso !
Aveți grijă, e fierbinte.
Atenție...
Ted se alătură Organizației, se întoarce în Franța.
L-am rugat să vină să ne ajute.
N-a șovăit o clipă.
Îmi dai farfuria ta, dragule ?
- Ce părere ai ? - Despre ce ?
Păi...
- Despre întoarcerea lui Ted ! - Ce părere să am ?
Îmi dați și mie niște pâine sau e doar pentru voi ?
- Mersi. - Totuși...
Explică-i cine e Ted.
- Are dreptul să știe, nu ? - Dar eu habar n-am.
Ted... prietenul meu american ! Cel mai bun prieten al meu.
Da, firește ! Cum să nu, este...
Ted este prietenul american al lui tati.
Dar toate astea sunt chestiuni de politică. Nu mă privesc pe mine.
Sigur nu-s povești despre linte...
Poți să faci mai puțin zgomot când mănânci ?
Ne deranjează.
L-am cunoscut pe Ted la baza americană de la Châteauroux.
Ne-am simpatizat de la prima vedere.
Intram mereu în belele.
Așa îți ordonezi tu lucrurile, dragul meu ?
Mai întâi trebuie să le împăturești. Ce faci ?
Stai, o să-ți povestesc, eram amândoi în jeep.
Ted conducea. Eu eram pe scaunul din dreapta.
De altfel, chiar în acea zi l-am întrebat
dacă ar vrea să fie nașul viitorului meu copil.
Și a acceptat ! Eram fericiți,
făceam slalomuri pe pistă, printre avioane.
"It's a long way, to Tipperary..."
Aveați voie pe pistă ?
Dacă aveam voie pe pistă ? Glumești sau ce ?
Ted era căpitan american, înțelegi...
Căpitan în armata americană, iar eu eram
un as al războiului, așa că aveam tot dreptul.
Ce e...
Ăsta-i loc să pui o mașinuță ? Nu.
Și a venit... Da.
Celălalt vehicul a venit în mare viteză
și ne-a lovit lateral din plin. Pac !
Șocul a fost brutal. Violent !
Ted a încercat să întoarcă volanul
ca să îl evite și am derapat.
Am văzut privirea celuilalt șofer. A fost îngrozitor,
așa făcea...
Mașina s-a mai mișcat un pic, jeepul a mai mers câteva minute,
apoi a rămas pe loc.
Eram complet amețit. Dar m-am întors spre Ted.
Era alb ca varul.
Livid.
Respira sacadat.
M-a privit și, zâmbind, mi-a spus:
"Cred că am pierdut ceva !"
Știi ce anume ?
- Brațul lui stâng, Emile. - Brațul ?
Brațul stâng !
Fusese secționat așa. Complet retezat !
Tăiat pe viu ! Se vedeau firișoare de carne, ca la șuncă.
Dar niciun hohot, nicio lacrimă, niciun țipăt. Nimic !
Da...
Iar Ted este...
Cel mai bun prieten al meu.
A trebuit să plece înapoi în... Tennessee.
Dar se va întoarce. Se va întoarce pentru că...
Hai, lasă-l, te rog. Are școală mâine.
Hai !
Îl las !
Îl las.
Haide !
Oricum...
- I-am spus tot. - Despre ce ?
Despre Ted, despre Organizație...
Acum e bărbat. O să ne împărtășim totul.
Hai... Hopa !
La culcare.
E târziu. Să știi că nu e în regulă. Haide... La nani !
Cine a lăsat ușa de la toaletă deschisă ?
Ușa de la toaletă trebuie să fie mereu...
Închisă.
Închisă !
Ai auzit că a sunat telefonul azi-dimineață ?
A răspuns mama ta: "ați greșit".
Nu era nicio greșeală, Emile.
Era Ted.
Ted ?
Îi comunica startul operațiunii noastre.
Serios ?
Știi ce mai rămâne de făcut ?
Ai învățat numele ?
Dar scriu cu majuscule sau de mână ?
Ssst ! Nu face zgomot. Doarme tata. Poftim.
- Mamă... - Ce ?
Trebuie să-i spun ceva !
Nu, nu, e obosit. Te rog !
Du-te în camera ta și ia-ți gustarea.
Mă enervați amândoi !
Mai miroase farfuria ta ?
A ou stricat.
- Atunci, o schimb. - I-ai spus ?
- Ce ? - Despre puci.
Crezi că numai asta am de făcut...
Emile, nu mai e niciun puci. Nu.
Charlle s-a predat.
Zeller și Jouhaud au fugit.
- Ai făcut ce ceruse Ted ? - Ce i-ai cerut ?
Nimic, ne distrăm...
- Ai făcut-o ? - Pot să știu și eu ?
Ce i-a cerut ?
E strigător la cer ! Un tată și fiul lui nu pot avea secrete ?
- Ai făcut-o ? - Da, de multe ori.
Bine.
Trebuie să continuăm.
Privește.
Uite
ce vei scrie de-acum pe ziduri.
Ce înseamnă ?
Este precum CIA pentru Ted. Un cod secret.
Spune și tu.
- O. A. S. - Așa.
Este o armată secretă care dorește ca Algeria să rămână teritoriu francez.
- Exact cum vreau și eu. - Și eu, ca tine.
De acum înainte, Organizația noastră lucrează pentru ei.
- Bine ? - Da.
În regulă.
E mai bine să nu lăsăm urme.
Ăsta...
este cu adevărat
strict secret. Ne-am înțeles ?
Este adevărat ?
Da.
Poate că, într-o zi, vom avea nevoie de el.
Nu, nu-l atinge !
Numai dacă lansez ordinul. Bine ?
Bine.
Ai pus valetul, înseamnă că eu am luat...
- Nu, e o damă. - O damă. Trebuie să...
Trebuie să fac ceva... Atenție !
Și cu asta ce ne facem ?
Poftim !
- E bine ? - Da. Regal !
Bum !
- Terță. - Ca să vezi !
Ai terță... Nu e rău.
O să vezi ce pățești.
Știu că o să...
Înveți bine totuși ?
- Nu e de-ajuns să desenezi. - Da, puțin.
- Tatăl tău... - Da, știu.
De 45 de ani mă bate la cap cu asta,
nu poți s-o împiedici să vorbească.
Tatăl tău n-a respectat mereu calea cea dreaptă.
A făcut multe greșeli.
- Haideți, jucați ! - Gândește-te la tine.
Bine, foarte bine ! Bravo !
Și ăștia doi ți-au ieșit foarte bine.
Ce bine desenezi !
Mulțumesc.
Aoleu, aici s-a îndoit tare tabla.
Nu doar așa, un pic. Ce explozie !
Tare de tot ! Nu lipsește nimic.
- Uită-te. - Da, e extraordinar !
Sunt foarte mulțumit și mândru de tine !
E hazliu ! Dar nu e doar hazliu,
mai și seamănă. Bravo !
Ce-i asta ? Emile.
Nu e cam violent ?
Este...
inspirat dintr-o întâmplare adevărată.
Emile... Cine ți-a povestit așa ceva ?
Nu trebuie să crezi tot ce ți se spune.
Nici măcar ce-ți spune taică-tău.
Să nu te gândești la aiureli. Promiți ?
Poftim. Sunt pentru tine. Ascunde-i !
Mulțumesc, buni.
E deja ora cinci ?
Tatăl tău e jos.
- Îmbracă-te repede. - Hai, pe joia viitoare !
- A fost bine ? - Da.
- Ce ați făcut ? - Am jucat cărți.
Ai câștigat ?
Bine. Ați vorbit despre mine ?
Ia spune, au zis ceva despre mine ?
Poți să-mi spui.
Nu.
De ce mă minți ? Au spus ceva despre mine.
Zi-mi, au vorbit despre mine ?
Răspunde.
Au zis doar că... n-ai urmat mereu calea cea dreaptă.
N-am înțeles nimic.
Au zis asta ?
N-o să-i mai vezi niciodată.
Ai auzit ? N-o să-i mai vezi niciodată !
- Dar, tată... - Nu. Taci !
N-am urmat mereu calea dreaptă ? Vrei să-ți spun adevărul ?
Știi cine sunt ei ?
Nici măcar nu-s părinții mei. Nu !
Sunt vecini pe care i-am ajutat în timpul războiului.
Joacă teatru. I-am ajutat cu riscul vieții.
Și uite cum îmi mulțumesc ! Pe cine crezi ?
Spune, pe cine crezi ? Pe niște necunoscuți ?
Sau pe tatăl tău ? Zi ! Nu sta pe gânduri, spune-mi !
Pe tine...
Așa... așa !
N-o să-l mai vezi niciodată ! Ai auzit ?
Niciodată !
Nu-i nimic. Vino.
-Tată... - Nu-i nimic. Hai !
Mamă ! Suntem aici. E și tata.
Da, voi vă întoarceți, iar eu ies.
- Cum adică ieși ? - Mă duc la concert.
Ce concert ?
Colega mea, dna Labarres, a câștigat două invitații
la concertul grupului Prietenii Cântecului.
Soțul ei e bolnav, așa că m-a invitat pe mine.
V-am pregătit mâncarea, o să vedeți,
nu trebuie decât să o încălziți.
O dată am și eu noroc să fiu invitată undeva !
Nu vă faceți griji, mă întorc imediat după ce se termină.
A spus că mă va conduce acasă.
Nu-mi urați o seară bună ?
- O seară bună, mamă... - Seară bună !
Statul a intervenit în după-amiaza aceasta la Alger.
Instituirea restricției de circulație după ora 21...
Tată ?
Vii la masă ?
Tată !
André ! Deschide-mi !
André, cred că ai lăsat cheia în ușă,
nu pot intra. Îmi poți deschide ?
André, deschide-mi !
Doar n-o să mă găsească vecinii pe palier !
Deschide-mi, te rog. André !
Ce este, tată ?
Ce se întâmplă ?
Vrei să te duci lângă nebuna aia pe preș ?
Nu... Lasă-l pe Emile în pace !
Deci...
A fost frumos la concert ? Răspunde !
Da, dacă vrei... Nu știu !
Totuși, o poți lăsa să intre...
Bine !
Sunteți amândoi împotriva mea ?
Nimeni nu e împotriva ta. Nimeni nu e împotriva ta, André !
Nu !
Asta e pentru faptele maică-tii !
Oprește-te ! Încetează, André !
- Ce ?! - Emile, du-te la culcare !
Da... O să dormi pe preș, colaboraționisto !
Dorm unde vrei tu. Vreau doar să-l lași pe băiat în pace.
Te rog... Te rog !
Ți-e frică să nu-i fac rău lui Emile ?!
André, te rog, termină, n-a făcut nimic !
Ești pe cale să-ți omori copilul !
Ești pe cale să-l omori !
Îmi pare rău ! Uite, dorm pe preș dacă vrei !
Dar îl lași pe Emile să se ducă la culcare, te rog !
Totul, pentru un amărât de concert !
Te previn, dacă îi deschizi, o omor.
Ai înțeles ?
Mamă !
Du-te la culcare, Emile...
O să dormi pe preș ?
Da, dar nu-i nimic, dragul meu, am paltonul.
Îmi va fi ca o pătură.
- Nu te pot lăsa să intri. - Știu.
- Noapte bună, mamă ! - Noapte bună !
Bună dimineața, inimioară...
Bună dimineața, omulețule !
Te simți bine ?
Am avut noroc, tati mi-a deschis
înainte să se trezească vecinii.
N-ai făcut vreo criză de astm, nu ?
- Mi-am luat siropul. - E bine.
Dar mă dor brațul și umărul.
Aici ?
Se rotește...
Umărul e foarte bine.
O să te dau cu puțină cremă. Bine ?
Sunt gata să vă iert.
Dar nu trebuie să se mai repete. De acord ? Niciodată.
Știi, Emile, nu plângându-te devii bărbat.
Emile, n-a fost o idee prea bună să desenezi
în timpul orei de matematică.
Mai ales dacă ești prins.
Acestea fiind spuse, desenele tale sunt foarte reușite sub aspect tehnic...
Însă...
Sunt totuși foarte...
foarte întunecate...
Cine-ți bagă ideile astea în cap ?
Eu.
Părinții tăi îți sunt alături, nu lucrează prea mult ?
Nu, e-n regulă.
Cu ce se ocupă ?
Profesia mamei, loc de muncă:
ajutor contabil la o companie de transport.
Profesia tatălui...
Parașutist ? Tatăl tău este parașutist, Emile ?
Desenezi foarte bine, Emile.
E un mare noroc să ai parte de un talent anume. Știi asta ?
Sigur te vei putea folosi de el mai târziu,
sunt sigură.
Nu te sfii să vii să vorbești cu mine dacă ai vreo problemă. Bine ?
Bine.
Ești bosumflat ?
Nu vrei să știi de ce m-am înfuriat ?
Nu-ți pasă ?
Crezi că m-am înfuriat pentru că nu-mi place ca mama să iasă
cu proasta aia de Labarres ?
- Nici vorbă. - Atunci, de ce ?
Din cauza grupului Prietenii Cântecului. Da.
Să știi că ansamblul ăsta muzical,
Prietenii Cântecului, eu l-am înființat.
Tu ai înființat formația Prietenii Cântecului ?
Da, eu.
Dar pe atunci nu se numea așa,
erau prietenii mei. Erau Fred, Jean,
Jean-Guy. Erau veniți din toate colțurile Franței.
Din Correze, Ardeche, Lyon...
Erau voci soprano, bas...
Eu eram tenor.
N-am știut că ești tenor.
Ba da.
Eram un tenor dat naibii... un tenor fantastic.
Da.
Apoi a venit războiul.
A avut loc mai ales războiul tenorilor.
Războiul tenorilor !
A reieșit foarte repede
că André Choulans avea o voce mai bună decât ceilalți.
Mi-au zis: "André, ne eclipsezi pe toți."
"Trebuie să pleci, ne eclipsezi,"
"ai o voce mult mai bună decât noi toți."
Și știi ce am făcut ?
Știi ce am făcut ? Am plecat, m-am retras.
Și asta mi-a stricat viața.
Dar de ce ai plecat, dacă erai cel mai bun ?
Pentru binele formației ! Și din simțul datoriei.
Înțelegi ce înseamnă simțul datoriei ?
Poftim, încă o anecdotă. O știi pe Edith Piaf ?
Edith Piaf.
Știi ?
Eu sunt...
cel care a prezentat-o pe Edith Piaf ansamblului muzical.
Eu am dus-o la prima lor gală. Mă rog, nu prima...
Ea era în sală, era în fața lor.
Îi privea. Eu eram într-o parte,
nu voiam să fiu în centrul atenției.
Era copleșită.
De-asta nu vreau ca mama ta să aplaude oameni
care nu mi-au mulțumit niciodată și care m-au trădat mereu. Poftim !
- I-ai povestit mamei ? - Nu.
Cu cât știe mai puțin, cu atât se comportă mai bine.
Scularea, rebelule ! Hai, hai !
În picioare !
Dă-ți jos bluza de la pijama, vreau să-ți văd mușchii.
25, 26... Trebuie să ne pregătim pentru celelalte misiuni.
Hai ! 27, 28, 29...
Stai drept ! Drept ! 30, 31, 32...
9... Bine, soldat Choulans.
Ted vrea să vadă un rebel cu ceafă de taur, nu un intelectual !
Hai, încă o serie de 10. 11... 12...
13... Hai ! 14. Bine ! Bravo, soldat Choulans !
Capul sus, bărbia înainte.
Suge burta, pieptul în afară ! Nu suntem la un curs de dans.
Nu, nu mă privi pe mine. Privește către Franța. Așa !
Foarte bine ! Apropie picioarele !
Călcâiele apropiate ! Picioare de rață. Foarte bine !
Nu, nu depărta degetele !
Degetele mari lipite de celelalte.
Când spun: "Soldat Choulans", tu zici: "prezent". Bine ?
- Soldat Choulans ? - Prezent !
- Nu. Mai tare. - Prezent !
Așa. Capul sus, stai drept. Așa. Mândru.
Nu mă privi pe mine, ci în spatele meu.
Poziție de drepți !
Emile Choulans, accepți să te alături taberei franceze ?
Răspunzi cu "da" sau "nu".
Da !
Vei știi să păstrezi un secret în orice împrejurare ?
Da !
Nu-ți vei trăda niciodată șefii și nici colegii.
Nu !
Repetă după mine.
"Nu-i voi abandona niciodată pe frații mei algerieni".
Nu-i voi abandona niciodată pe frații mei algerieni.
"Metropola se va transforma într-un câmp de luptă".
Metropola se va transforma într-un câmp de luptă.
Da.
Emile Choulans, în virtutea puterilor care mi-au fost conferite,
te numesc soldat al Organizației.
Felicitări, băiete !
Uite-l pe al tău.
De acum înainte, îmi vei urma întocmai instrucțiunile.
Desfacem antena, 20 cm.
Volumul.
Facem o probă.
Probă.
Unu, doi, unu, doi...
- Mă auzi ? - Da.
Nu, nu !
Trebuie să vorbești în stație. Bine ?
Unu, doi, unu, doi... Mă auzi ?
- Alo ? - Nu...
Nu se spune "alo". Se spune...
100% ! De acord ? 100%. Haide !
Deci mă auzi ?
100%.
Excelent !
Și acum observăm.
- Pot să mă uit și eu ? - Firește. Uită-te.
Etajul al doilea. Urmărește-mi degetul.
Acum cobori. Vezi intrarea în clădire ?
Salan o să iasă de acolo, din hol.
- Ai auzit ? - Dar Salan nu e în Alger ?
Nu. Salan este în Franța, cu Ted, nașul tău.
- Da. Uite. - Aici ?
Bineînțeles !
Când vezi că iese, ascultă-mă...
Îi dai... asta.
- Dar cum o să-l recunosc ? - Mă așteptam la întrebarea asta.
Uite, să-l ții minte. Ăsta este Salan.
Îi spui: "OAS veghează !" Repetă.
- OAS veghează. - Foarte bine.
- Bine. - Hai...
Nu mai trebuie decât să așteptăm.
La pândă.
Uite-l, uite-l !
- Hai, du-te. - Acum ?
Repede, repede. Fugi !
- Mă auzi ? - 100%...
Ce naiba face Salan ?
Habar n-am.
Fir-ar să fie ! Agenții ! Agenții !
Repliere strategică !
- Și scrisoarea ? - Ne despărțim.
Fugi, lasă stația. Fugi !
De ce ai fugit ? Știi bine că îți provoacă o criză de astm.
- E secret. - E secret, e secret...
Îți arăt eu secrete !
A venit.
Pot să vorbesc cu el ca de la bărbat la bărbat ?
Ascultă, e obosit, a făcut o criză de astm serioasă.
Cinci minute, nu mai mult.
Ai grijă, te rog, chiar trebuie să se odihnească.
- Promit. -Te rog.
Promit, promit !
Am scăpat de ei, dar a fost cât pe ce...
Am văzut că erau doi tipi în spatele tău.
Așa că mi-am zis: "Micuțul are probleme !"
"O să fac o diversiune..."
Nu vrei să știi ce s-a întâmplat ?
Ba da !
Închipuie-ți că pe primul... Pe primul, poc !
L-am pus jos. Dar al doilea
fugea mult mai repede decât mine... nenorocitul.
M-am prins și mi-am spus:
"La naiba, iar va trebui să mă bat." Și m-am folosit de judo.
Știai că am avut centură neagră la judo, 2 Dani ?
- Da, când eram în armată. - Adevărat ?
- Centură neagră la judo ! - Te asigur că e adevărat.
I-am aplicat un o-soto-gari întors și l-am pus cu capul la pământ !
Da...
Dar n-ai vânătăi ?
- N-ai fost lovit ? - Ce ?
- Nu ai fost lovit ? - Nu.
Nu, dar el este într-o stare deplorabilă, ascultă la mine !
Voiam să îți spun... Voiam să știi...
Ted e foarte mândru de tine.
- M-a văzut ? - Sigur că te-a văzut...
Știi ce mi-a spus Salan ? A crezut că ai 15 ani.
E bine, nu ? Cred și eu !
Te supraveghează ! Văd totul.
Datorită ție au scăpat.
Sunt mândru de tine.
Hai !
Soldat Choulans...
Odihnește-te, băiete, meriți din plin.
Dați-ne un motiv serios să nu repetați anul.
Eu vreau să mă fac desenator.
Cum v-am spus, are un nivel foarte bun.
Mai mult decât atât, are cu adevărat talent.
Rar am văzut un elev de vârsta lui care să deseneze atât de bine.
Da, da... Are un nivel bun la desen, dar în rest...
Emile, de ce nu reușești să ai note mai bune ?
Sunt sigură că ești în stare.
Ce se întâmplă ?
Cine te ajută la teme ?
Știu că mama ta lucrează și...
Tatăl tău...
Mi-ai spus că e parașutist. Lucrează în prezent ?
Acum este acasă. Dar nu prea poate să mă ajute.
Are de făcut lucruri importante.
Foarte importante.
N-ar fi mai bine să repete ?
Nu !
Nu ! Mă va ajuta...
Tata cunoaște multă lume, multe lucruri...
Mă va ajuta, vă promit.
Uită-te la ei !
Pantaloni cu pense... li se par frumoși pentru că sunt la modă.
Dacă le-ai cere să-și pună gumă în păr
și le-ai spune că așa e moda, și-ar pune.
Ridicol ! Dar tu, băiete...
Ești foarte elegant în ultima zi.
Știi că ăsta e puloverul pe care-l purtam când eram de vârsta ta...
Da ! Ți-am făcut un cadou frumos, așa-i ?
Al doilea cadou, un mic bonus. O scrisoare de la Ted !
Uite ce frumusețe de timbre !
"United States of America". Dar Ted nu era în Franța ?
Nu. S-a întors la președintele Kennedy.
Dar citește-o. Citește-o !
"Bravo pentru că ai trecut într-a cincea."
"Bucură-te de vacanță."
"Promit să vin să te văd curând. Dă-ți silința pentru Orga..."
"... Organizație !"
"... Organizație. Contăm pe tine. Ted."
Washington, Statele Unite, Biroul Oval al președintelui Kennedy.
Washington ! A avut timp să scrie de la Washington !
Ăsta-i Ted !
Dar sunt greșeli de ortografie...
- Unde ? - Aici.
Nu ! Nu ! Ted e american,
face greșeli "normale"
pentru americani...
Bine, poftim ! Du-te.
- Când a sosit scrisoarea ? - Azi-dimineață.
Hai, fugi.
- Felicitări ! - O zi bună, tată !
O zi bună, puștiule !
Ce naiba ai făcut ? Hai repede, am întârziat.
- Ce-i cu puloverul ăsta de clovn ? - Te dai în spectacol ?
- E un pulover de comunist ! - Dar eu nu-s comunist !
- Termină. Ești sărac ! - Da, ești sărac !
- Ba nu-s sărac ! - Ba uite, ești sărac !
Nașul meu a fost garda de corp a președintelui Kennedy !
- Cum să nu... Termină cu minciunile ! - Vezi să nu !
- Și asta ce e ? - Da, ce e ?
Scrisoarea nașului meu !
Ia să vedem ștampila poștei.
- E făcută acasă. - Dă-mi-o !
Dă-mi-o înapoi !
Dă-i drumul !
Nu-ți scrie în engleză nașul american ?
Dă-mi-o înapoi !
Fir-ar, puloverul cel frumos !
Ce păcat !
Dă-mi-o înapoi !
Așa ai tu grijă de lucrurile mele ?
- Așa ? - Nu, nu ! Termină !
Nu-i nimic, o să-l cos la loc !
- Vino încoace ! - Îl cos !
Nu cu cureaua ! Încetează !
Dă-te la o parte ! Lasă-mă să trec !
Vino încoace !
- Lasă-l, lasă-l ! - Ieși de sub masă !
- Ne aud vecinii ! - Puțin îmi pasă !
- Ieși de sub masă ! - Încetează !
Ieși de sub masă !
Gândește-te la vecini, aud tot...
Ieși de acolo !
Ieși, ieși !
Încetează ! Oprește-te !
- Dă-te la o parte... - Termină !
- Vezi în ce hal mă aduci ? - Nu-l atinge !
Ieși de acolo !
- Termină ! - Ieși !
- Emile, ieși ! - Nu, nu. Ajunge !
Știi foarte bine cum o să se termine !
Ieși odată de sub masă !
Ieși ! Uite în ce stare mă aduci !
Ieși de acolo, Emile !
Termină, auzi ? Termină ! Încetezi imediat !
Ieși, Emile, ieși !
André, nu !
André !
Termină ! Emile !
Vino încoace !
Liniștește-te ! Stai pe loc !
Așază-te în genunchi !
Liniștește-te ! Stai locului ! Calm !
Așază-te în genunchi !
Dezvelește-ți spatele !
Vezi ? Vezi...
Nu trebuie...
Vezi în ce hal mă aduci ?
Nu trebuie să fii supărat pe tata...
Îl cunoști doar !
De ce e tata așa ?
Fiindcă a trecut prin momente dificile...
Când era tânăr... și l-au traumatizat.
Ce ?
S-a întâmplat după război.
În timpul serviciului militar din Algeria.
A văzut lucruri pe care niciun om nu ar trebui să le vadă.
Ce fel de lucruri ?
Nu-ți pot spune, ești prea mic.
Nu mai sunt mic.
Ba da, ești micuțul meu și așa vei fi mereu. Asta e !
Te iubește, să știi... Te iubește cu adevărat.
Haide, a venit vacanța cea mare !
Și ce facem în vacanța mare ?
Nu știu.
Uităm tot.
Completați toate rubricile.
Profesia tatălui, profesia mamei.
PROFESIA TATĂLUI: FĂRĂ
Intrați ! Ridicați-vă !
Luați loc.
Vi-l prezint pe Luca Biglioni, noul vostru coleg.
Vine din Algeria. De la Oran, mai exact.
Știți ce evenimente au loc acolo în acest moment ?
Primiți-l cum se cuvine.
Ce căutați pe culoar ?
Intrați în clasă.
Al naibii pied-noir !
Ești un pied-noir !
Tăceți !
Liniște ! Tăceți !
Te poți duce să te așezi. E un loc liber chiar acolo.
Dați fișele în față, vă rog !
Anul acesta...
Stați puțin, domnule.. Două minute !
Anul acesta vom vorbi despre scripeți.
Două minute !
Scripeții...
Ce ai aici ?
... ridică greutăți cu o frânghie ale cărei capete sunt...
- E insigna pentru pieds-noirs. - Deci scripeții...
- Spre centru ! - Acolo !
- Recuperează ! - Așa !
Repede, să recuperăm mingea !
În față, în față !
Fir-ar să fie !
Haideți !
Recuperează mingea !
Hai, hai !
- Hai, Luca ! - Aici !
Ești nebun ? Întoarce-te la tine în țară !
Pied-noir !
Terminați !
Opriți-vă !
Biglioni ! Liniștește-te !
Du-te imediat la director. Rapid !
Iar voi vă calmați ! Reluați partida !
- Du-te la tine acasă ! - Calmați-vă. Jucăm !
Pied-noir mizerabil !
Mie nu mi s-a părut niciodată că sunt drăguță, așa că ziceam
"nu, nu", după care...
Tatăl tău mi-a răspuns: "Ba da, sunteți drăguță !"
"Drăguță ca o narcisă în ghiveciul ei."
Ca o narcisă în ghiveciul ei ?
De unde a mai scos-o și pe asta ?
Avea o chestie tatăl tău.
De altfel, mama spunea mereu: "Are o chestie soțul tău !"
Ceea ce le plăcea mai puțin alor mei
era că provenea dintr-o familie de muncitori, dar mă rog...
Îl iubești ?
Păi... da, firește !
Chiar și când țipă la tine ?
Toată lumea are mici defecte, știi asta ?
- Mamă ? - Da ?
Poți să-mi coși asta pe puloverul verde, te rog ?
- Ce este ? - Insigna repatriaților.
Dar, dragul meu, noi nu suntem repatriați !
Tocmai. Vreau să-l susțin pe un coleg nou care s-a întors din Algeria.
Trebuie să facem asta cu toții. Profesorul ne-a cerut-o.
Dacă v-a cerut-o profesorul, atunci, de acord.
Un robinet permite umplerea lui în patru minute...
O țeavă de evacuare permite scurgerea în șase minute...
Scurgerea în șase minute.
Pentru a clăti rufele, punem simultan...
- Ești cu noi ? - Cum adică ?
Stai...
Ai înnebunit ?
Nu vezi că sunt de partea ta ?
E grădina bunicilor mei.
Ei nu prea vin pe aici.
Ei ți-au dat cheia ?
Acum multă vreme.
Nu mai am voie să-i văd.
Mai întâi a fost înjunghiat unchiul meu.
Apoi am primit amenințări pentru a părăsi Algeria.
Trei mici coșciuge din lemn în fața ușii.
Unul pentru tata, unul pentru mama
și unul pentru mine.
Și... Cine făcuse asta ?
Niște arabi, cine altcineva ?
Au spart vitrina unei prăvălii de unelte cu pietre
și ne-au otrăvit câinele cu sodă.
Îmi pare rău.
ATENTAT ÎMPOTRIVA LUI DE GAULLE
După atentatul comis la adresa generalului de Gaulle,
care a uluit Franța și lumea întreagă,
domnul Roger Frey, ministru de interne,
a făcut o relatare amănunțită. S-a confirmat faptul
că avusese loc pe drumul spre Colombey, între Nogent și Romilly,
unde fusese plasată o cantitate uriașă de explozibile.
Îți spun eu...
Din cauza faptului că explozibilele erau umede.
Asta a împiedicat detonarea. Sunt sigur de asta.
Dar puțin ne pasă.
Puțin ne pasă, fiindcă nu e decât o diversiune.
- Știi ce este o diversiune ? - Nu.
O diversiune este o fentă.
Deoarece adevăratul atentat abia urmează.
Noi o să-l omorâm pe de Gaulle.
Organizația îl va ucide pe de Gaulle
și vom avea nevoie de tine.
- Ai fost admis de către Organizație. - Adevărat ?
Nașul meu lucrează la CIA
și și-a dat acordul.
Ai un naș care lucrează la CIA ?
Da. În serviciul lui Kennedy.
Da, sigur... Poate te și cred !
Emile ! Știi zicala ?
Fără muncă, un talent nu e decât un obicei prost.
Noi doi aveam o înțelegere. Mai ții minte ?
Da, doamnă...
Râzi de mine. Nu există Organizație, nimic...
Atunci, demonstrează-mi.
Da, e bine. E mult mai bine așa.
"Nu dați ascultare poporului francez care cere menținerea"
"Algeriei franceze. De aceea, în numele tuturor cetățenilor,"
"vă cer să interveniți pe lângă General,"
"altfel, o s-o pățiți. Un cetățean francez gata de orice."
- Noapte bună, tată ! - Da. Noapte bună, dragul meu !
Nu, am o misiune pentru tine.
- Când ? - Cum adică ? Acum.
Nu-ți poți îndeplini singur misiunile ?
Care-i treaba ta ?
Nu vezi că vorbesc cu fiul meu ?
Ascultă-mă.
Te duci și pui scrisoarea într-o cutie poștală,
la o adresă pe care ți-o voi comunica și care este scrisă pe plic.
Nu, îmi pare rău, e târziu, e noapte,
mâine are ore. Nu !
Ce încerci să faci ?
Încerci să-mi subminezi autoritatea în fața puștiului ?
E târziu și...
- Nu iese... - Ce faci ?
Ce faci ? Încerci să-mi subminezi autoritatea ?
Eu stau de vorbă cu el și tu mă bați la cap !
Nu-ți ajunge cât mă umilești ?
Tot timpul mă umilești !
Zilnic îmi repeți fără încetare
că este apartamentul părinților tăi.
Tot timpul spui că nu am serviciu !
Și acum vrei să-mi subminezi autoritatea ?!
Nu, doar că e târziu și nu are decât 11 ani...
Puțin îmi pasă că e târziu ! Nu e târziu !
Cât e ceasul ? E târziu ?
Nu e târziu !
Este... nu este târziu ! Așa că încetează, te rog !
N-ai dreptul să faci asta. Nu se face așa ceva !
- Trebuie să vorbesc cu băiatul meu ! - Dar e târziu...
Nu se face una ca asta, ce naiba !
Nu se face !
Scuză-mă. Vino.
Vino !
Știi cine e Plevy ?
Plevy e un apropiat al generalului de Gaulle. Bine ?
O să-l strângem cu ușa cu scrisoarea asta. Bine ?
Te duci și i-o pui în cutia poștală.
Intri în imobil și e pe dreapta.
Ia spune...
Emile, suflețel...
Te așteptam...
Te chinuie, nu ?
- Nu, e-n regulă. - Dragul meu...
Să știi că-mi poți povesti...
Unde este ?
În cameră, doarme. Nu ne aude.
Mi-a cerut să pun...
Gata ? Ai dus scrisoarea ?
Da.
- Să știi că nu te obligăm să faci nimic. - Nu serios...
Așteaptă.
E șeful Organizației.
Domnule...
Din ce an e mașina dv. ?
Vrei să faci o tură cu noi, băiete ?
Nu.
Am făcut un pariu cât privește anul.
Dacă ai zis 1950, ai câștigat.
Am câștigat.
Ce faci, draga mea ?
Ne lași acum ?
Un comerciant a cumpărat 15 biciclete la prețul de 215 franci bucata.
Ambalajul și transportul l-au costat...
- Chiar era el ? - ... 142,5 franci...
Chiar era șeful Organizației în mașina aia ?
A completat echipamentul cu faruri,
ceea ce l-a costat 7,50 franci...
Am scris "OAS" peste tot în toalete.
Am scris și la cantină.
Nu socotim cheltuielile totale ale achiziției
la capitolul cost al transportului și al ambalajului.
Gata, vezi că te cred acum.
Cere-mi ce vrei.
Calculați prețul de producție al unei biciclete.
Asta e clădirea.
Este o cutie poștală pe care scrie Plevy. Pui scrisoarea acolo.
Eu te aștept aici. Bine ?
Dacă e vreo problemă, ne vedem la grădină.
Hai, du-te !
Haide !
Oprește-te ! L-am prins pe unul !
Stai pe loc ! Poliția !
Oprește-te !
Poliția !
Emile ! Ce s-a întâmplat alaltăseară ?
- Ce ? - Ce s-a întâmplat alaltăseară ?
Când te-ai dus să-i pui scrisoarea în cutie nenorocitului ăluia.
Ce s-a întâmplat ?
Era cât pe ce să mă prindă.
Cum adică ? Cine era să te prindă ?
- O femeie și un bărbat. - Erau în uniformă ?
Nu. Dar bărbatul avea un fluier.
Avea un fluier... Și celălalt cine e ?
Cine e celălalt băiat ?
- Care celălalt ? - Celălalt...
Nu mă lua de prost. Citește cu voce tare !
Citește cu voce tare ce scrie aici. Citește cu voce tare !
Dă-i drumul !
"Lașii din OAS se folosesc de copii."
"În decursul a patru luni,"
"deputatul Plevy a fost amenințat cu moartea de patru ori."
"A primit scrisori anonime în cutia poștală."
"Procurorul general a ordonat o anchetă juridică."
- Poliția a surprins doi copii... - Doi copii !
De ce scrie în ziar că erau doi copii ?
Poate, ca să-l vândă.
Da, nu se poate...
Nu se poate, fiindcă e o fițuică.
Totodată, încearcă să...
Încearcă să mă...
Nu, nu merge.
Ești sigur că nu te-au recunoscut ?
Nu cred. Era totuși noapte.
Corect.
Vezi ce mi-au făcut ? Vor difuza un portret-robot...
Procurorul general, fir-ar să fie...
E-n regulă, tată ?
Da, e-n regulă. Mă vor lua în colimator.
Încearcă să bage frica în mine... Nu, nu vor reuși,
nu mi-e frică.
Bineînțeles că nu mi-e frică.
Ce frumos e...
Emile, nu se poate, închide geamul !
Se vede că nu plătești tu încălzirea !
Oricum, dacă e prea cald, n-o să se depună.
Crezi că tata o să se trezească ?
Nu știu. Toate chestiile astea cu politica
îl obosesc.
Crezi că, dacă ar muri de Gaulle, s-ar simți mai bine ?
De unde să știu eu...
Pregătește-te, plecăm în cinci minute.
Hai !
Tată !
Tată ?
Azi e greva profesorilor.
Mă duc la mama la serviciu.
Sunt toți niște leneși ! Niște mari leneși.
Ce măsuri a mai luat Organizația ?
Pentru uciderea lui de Gaulle.
Despre ce vorbești ?
Despre planul Organizației
pentru atentat ?
Vrei să mă ocup eu de el ?
Ți-ar plăcea ?
Emile, mergem ! Lasă-l în pace pe tata.
Vin !
Îi dăm drumul, Luca.
Pe 1 ianuarie 1962, îl omorâm pe de Gaulle.
- Numai noi doi ? - Nu, sigur că nu.
Va fi un comando de nouă inși.
Noi suntem cei mai mici,
ne putem strecura mai bine.
Mai am să-ți arăt ceva.
Astea-s ordinele noastre.
Le înveți pe dinafară și le arunci imediat după aceea.
Imediat ?
Bine. Deci:
"Pe 31 decembrie, la miezul nopții, în fața restaurantului Le Cabaret."
"Pregătim o valijoară cu lenjerie închisă la culoare pentru trei zile."
"Luăm toți banii lichizi ascunși de părinți."
"Furăm carnetul de cecuri."
Continuă.
"Le furăm cărțile de identitate."
"Distrugem raportul școlar și toate documentele oficiale."
"Luăm un cuțit..."
N-o să pot face asta.
Bine... păcat.
Șeful va fi dezamăgit.
O să fac totul singur.
Nu pot să fac asta Emile... serios,
nu-ți dai seama ?
Ba da, îmi dau seama. Și Brigitte va fi dezamăgită.
Fata șefului ?
Nici nu știe că exist.
- Doar nu vorbești serios... - Ce ?
Nu trebuia să-ți spun. Totuși o s-o fac.
Să știi că Brigitte te-a remarcat în ziua aia, când cu mașina...
Și te place.
O să fac asta, te voi urma, te cred !
Fii atent, nu-ți schimbi părerea de 15 ori.
- Stai liniștit. - Avem nevoie de tipi hotărâți.
- E-n regulă. - Termină de citit.
Iau un cuțit. O cămașă albă.
Dacă vine tatăl tău ?
Are programare la medic, nu-ți face griji.
Bine.
Hai ! Încă șase flotări și ajunge.
Arăt bine dacă mă îmbrac așa în ziua atentatului ?
Excelent. Pot să mă îmbrac și eu la fel ?
Bineînțeles. Și asta nu e tot...
Mai e și ăsta.
Dă-mi-l. Nu e încărcat.
E un Mauser HSC.
- Te pricepi ? - Ai gloanțe ?
Da.
De calibrul 7,65
poți pune opt.
Dacă-s de 9 mm, nu poți să pui decât șapte.
- De unde știi ? - Unchiul meu avea unul la fel.
Cel care a fost omorât ?
Cu ăsta facem operațiunea "Uliul păsărar" ?
Da. Și să știi că...
Brigitte zicea că ar fi bine
ca Luca să apese pe trăgaci.
Eram sigur. Va fi o onoare.
- Sărbători fericite ! - La fel, și ție !
Pe părinții mei...
nu-i voi mai vedea ?
Păi... nu...
Dar vor fi mândri de tine.
Ne vedem pe 31, francezule !
Paharul de vin se pune în dreapta ?
Da, dragul meu. Ai grijă cu paharele mele frumoase.
Argintăria !
E momentul meu preferat...
Mamă...
Dacă i-ai cere cuiva să facă niște chestii ciudate,
le-ar face ?
Ce chestii ciudate ?
O misiune.
Ia zi, iar ți-a cerut tata ceva ?
Nu, nu el.
Vreau să spun, dacă-i ceri cuiva
să îndeplinească o misiune ciudată și periculoasă, o face ?
Depinde.
Nu putem face absolut orice, dragul meu.
Chiar dacă ți se cere ?
Da. Nu putem asculta de oricine, dacă e ceva rău.
Dar dacă ai dat un ordin și vrei să oprești totul,
numai că e prea târziu ?
Ce tot spui acolo ? Nu înțeleg nimic.
Vreau să spun că, dacă-i faci cuiva rău,
fără să vrei cu adevărat...
- Este rău ? - Sigur că este rău.
Hai că mă obosești cu toate întrebările astea.
Pune tacâmurile pentru pește.
Să știi că nici de Gaulle, nici măcar el,
nu face politică de revelion. E sărbătoare.
Ce tâmpenie cu sărbătorile astea !
Oamenii se lasă duși de nas. Își pierd vigilența.
Nu reușește să-l prindă.
Da... Ăsta îmi place !
Bătrânico, îți mai aduci aminte de vremurile noastre bune...
Prima oară când iubeam cu adevărat.
Acum, să recunoaștem, suntem niște boșorogi.
Dar toate trec, știm asta deja.
Doamne, e adevărat că îți spuneam "iubito"...
Nu te supăra, nu-mi mai aminteam...
Vorbim despre amintiri, dar cât de mult putem uita !
Iartă-mă, draga mea, gata cu asta.
Bătrânico, dacă-ți zic toate astea e ca să-ți spun că te iubesc.
Să ți-o spun direct mi-era prea greu.
Dar sunt mulțumit, văd că ai înțeles, zic eu...
Și-ți pot spune, bătrânico, numai pe tine te-am iubit mereu.
9, 8, 7,
6, 5, 4,
3, 2, 1...
La mulți ani !
- Ce-i asta ? - Ce-i porcăria asta ?
- Da, cine este ? - Am venit la Emile.
La Emile ! Ce treabă ai cu el la ora asta ?
Aveam întâlnire la restaurantul Le Cabaret.
Pleacă, nu vrem să avem probleme.
Ce-i cu povestea asta ? Explică !
- Habar n-am. - Ce ai mai făcut ?
Spune-i să plece imediat. Ai auzit, imediat !
Ce se întâmplă ? Cine este ?
Mă duc ! Mă duc !
S-a descoperit totul.
Poliția e peste tot. Pleacă !
- Cum așa ? - Organizația a picat !
Cară-te !
- Unde mă duc ? - Pur și simplu fugi !
Pot să știu ce se întâmplă ?
Era prietenul meu, a venit să-mi dea lanțul înapoi.
Ce e cu lanțul ăsta ?
Răspunde !
De ce a venit la ușa noastră la ora asta ?
A plecat de acasă, și-a părăsit familia.
Cum adică și-a părăsit familia ?
Ce căuta lanțul tău la el ?
Era rupt. Tatăl lui e bijutier,
a încercat să-l repare, dar n-a reușit.
Pleacă, dar unde ?
Mi-a zis doar că și-a pregătit evadarea luni bune.
Evadarea !
Fuge de acasă...
Fuge de acasă, asta e !
Ascultă aici, nu vreau să mai vorbești cu băiatul ăsta,
altfel, o să avem necazuri. Clar ?
Nu-i nimic, mamă,
nu te speria. Nu e nimic !
Trebuie să-i scriem doar o scrisoare directorului,
pentru ca puștiul ăsta să nu mai vorbească cu fiul nostru,
altfel, o să avem necazuri.
Eu mă duc la culcare. Începe bine anul, nu ?
Mersi !
Mamă !
Mincinos mic ce ești !
Ce ai mai născocit ?
Nu mă atinge...
- Nu mă atinge. Lasă-mă. - Mamă...
Luca Biglioni nu mai vine la școală.
A făcut o prostie uriașă. A fugit de acasă,
a furat banii părinților, le-a furat și actele,
a spart roțile mașinii...
Numai că, în Franța, avem o poliție,
o justiție și legi.
Biglioni a fost găsit după două zile, dormea într-o cutie de carton,
pe Route de Vienne.
Va fi trimis la școala de corecție.
Biglioni avea un jurnal secret.
Din care reiese că avea complici.
De aceea, inspectorul Vaujour este alături de noi.
L-a zărit el însuși pe acest complice când era cât pe ce să-l prindă
acum câteva săptămâni, când este sigur
că l-a văzut și pe Biglioni.
Beson Raoul.
Nu.
Cadario Henry.
Choulans Emile...
În regulă, du-te.
Tu !
Întoarce-te !
Apropie-te !
Bine, du-te.
Delacourt Paul...
Nu.
Duclaus Gustave.
Sunt mai tare decât Luca.
Sunt mult mai tare decât poliția.
Și în misiunea asta am fost mai tare decât tine, Ted.
Soldat Choulans !
Ofițer al OAS.
Salut, Ted !
Îl voi ucide pe de Gaulle pentru tine
și pentru tata.
După cum vedeți, poliția caută un complice.
Sigur, nu au dovezi,
dar noi știm că e vorba despre Emile.
Dar dacă poliția nu are dovezi,
dv. de unde știți ?
Colegii lui ne-au mărturisit
că stătea mereu cu Luca,
dar asta nu este tot.
Luca a evocat în jurnalul lui un american cu brațul tăiat,
membru al CIA. Iar dna Latu, profesoara de desen,
știe că Emile a desenat aceeași scenă anul trecut.
De asemenea, au fost văzuți de mai multe ori scriind "OAS"
pe zidurile școlii.
Ce facem, deci ?
Vi se pare normal
să manipulezi un prieten, așa cum a făcut Emile,
să-l convingi să fure până și banii părinților ?
Bineînțeles că nu.
Să își propună să-l "ucidă" pe de Gaulle ?
Domnule Choulans ?
Da.
Vi se par normale aiurelile fiului dv. ?
Sunteți părinții lui. Vă dați seama de gravitatea lucrurilor ?
Da...
Biglioni își va termina anul școlar la școala de corecție.
Și se poate considera norocos.
Vă cer să faceți ce este necesar.
Fiul dv. delirează pur și simplu. Are nevoie de un psihiatru.
De un psihiatru !
André... André... de un psihiatru !
Doamnă...
Când un copil comite fapte
care privesc o lume complet imaginară,
fără niciun fel de legătură cu realitatea,
când îi antrenează și pe alții în elucubrațiile lui...
Poate că e cazul să fie consultat de un specialist,
pentru binele lui...
Aveți dreptate.
Copilul nostru este nebun de-a binelea !
Îți dai seama, mamă, ce a făcut ?
Ce l-a îndemnat pe colegul lui să facă !
Și-a obligat prietenul să facă niște chestii...
O să-i găsim un psihiatru. Va avea parte de un tratament bun.
Vom avea grijă de tine, dragule...
Altfel, pleacă de aici. Să ne înțelegem bine.
Deci ?
Ce face țicnitul ?
Se duce la doctor ? O să se trateze ?
Gata, André, ajunge.
- Nu, nu ajunge. - Ba da.
Scuză-mă, suntem chemați la director
ca să ni se spună că fiul nostru...
Doar n-o să vorbim toată ziua despre asta.
Ce le-ai spus polițiștilor ?
- Le-ai vorbit despre mine ? - Nu.
În orice caz, o să te duci la psihiatru în mod sigur.
Nu vreau să merg la psihiatru !
Ba da, o să mergi la psihiatru.
Te duci să îi explici că voiai să-l omori pe de Gaulle.
Bună ziua ! Sunt Emile Choulans, aș vrea să-l ucid pe Charles de Gaulle.
Nu mai țipa în halul ăsta. Ajunge.
Cum să ajungă ? Nu ajunge !
Vreau să afle toți vecinii.
Atenție, fiul meu e dus cu pluta !
Gata ! Termină.
Pentru tine voiam să-l omor pe de Gaulle !
- Pentru mine ? - Nu mai pot eu de Algeria !
Nu mai pot eu de OAS ! Mă doare undeva !
Ce ai zis ?
- André, calmează-te. - Te doare undeva ?
André, păstrează-ți calmul.
Bietul de tine, nu pentru mine,
ci pentru Franța. Pentru țara ta !
Pentru tine am făcut-o !
Voiam să te ajut, și tu m-ai trădat !
Emile, nu te-a trădat nimeni. Da ?
Nimeni.
Nu punem gaz pe foc, ne potolim.
Așa. Și vorbește pe alt ton !
Vorbești pe alt ton, da ?
Te duci la psihiatru și am terminat. Bine ?
Ajunge cu asta, n-o să repetăm...
- Taci ! Vorbesc cu băiatul meu. - De ce i-ai spus asta directorului ?
Eu n-aș fi făcut asta niciodată !
Despre ce vorbești ?
Nu-mi vorbești pe tonul ăsta. Ai înțeles ?
Nu sunt eu răspunzător. Ai o problemă. Asta e !
Coboară privirea !
- Emile, Emile... - Tu ești ăla nebun !
Eu sunt ăla nebun ? Las' că vezi tu !
André, încetează !
Nu, André, te implor ! André...
- Ușor... - Te previn...
E încărcat !
Emile, lasă pistolul jos.
Lasă-l. Uite... Las și eu cureaua. Bine ?
Nu merg la psihiatru.
Bine, bine.
Nu merg. Ai înțeles ?
Bine.
Nu sunt nebun.
Nu.
O să-i arăt psihiatrului ce scrisori îmi dădeai,
de la Ted și de la de Gaulle.
Planurile pe care le schițai pentru atentate.
O să-i arăt tot !
Tu ești nebun, tată.
Tu ești ăla nebun.
Lasă arma, Emile.
Las-o.
O să fie bine.
S-a terminat
După 25 de ani
La ce oră este întâlnirea cu medicul ?
Peste 20 de minute.
- Ai văzut ? - Ce ?
Crapul ăla ! Uite...
Îl vezi ?
Nu, nu văd nimic.
Ba da. Uite-l !
- Uite-l acolo. - Nu-l văd.
Cum așa...
Hai, trebuie să mergem.
Nu vreau să întârzii.
Soțul dv. doarme, doamnă.
I-am dat ce trebuie.
Dr. Bosc este medicul psihiatru
care s-a ocupat de dl Choulans.
Văd că într-o zi v-a făcut nebună și nu v-a recunoscut.
Când s-a întâmplat asta ?
Când a fost ?
Emille ?
Pe 19 mai.
Nimic ciudat înainte de această dată ?
Cu săptămâni, luni înainte ?
- Cu ani... - Nu.
Nu, nu... nimic...
În afară de răceală și febră, nimic...
În niciun moment nu ați realizat
că soțul dv. suferă de o problemă de comportament ?
Spune-le...
Spune-le că nu era nebun.
Nu era nebun, era normal.
Până să vină aici, îl vedea un medic ?
Bineînțeles. Medicul lui de familie,
al nostru. Dintotdeauna. Nu, Emile ?
Și nu a văzut că are probleme de comportament ?
Nu ! Nu. Asta nu.
Tata a fost mereu nebun.
Violent.
Pradă unor deliruri.
De când îl știu e așa.
Cum poți spune una ca asta ?
Nu e adevărat. De ce spui asta ?
Nu este adevărat. Nu știu de ce spune asta.
Nu știu de ce.
Suntem o familie cumsecade.
O familie foarte cumsecade.
Când va afla tata ce ai spus...
Tată ?
Sunt eu, tată...
Emile...
Sunt aici, tată.
Ce ?
Vrei să-mi spui ceva ?
Zic să nu-ți faci griji.
Joc teatru.
Totul este "under control".
Știu.
Nu trebuie să-ți fie frică.
Nu, pentru că, dacă rămânem uniți,
nu vor putea să ne înfrângă. Știi asta ?
Știu.
Cu tine nu mi-e frică.
N-a fost mereu ușor...
Dar să știi că...
Ted mi-a spus... "Dacă-l vezi pe Emile..."
"cere-i iertare".
Dar trebuia făcut ce trebuia făcut...
Medicul e foarte bun.
Atât de nefericit ai fost când erai mic ?
Mamă...
Sigur vrei să dormi la hotel ?
Da. Plec devreme mâine.
Și familia ta e bine ?
Da.
Micul Clément cred că a crescut.
Da.
Clément...
Ce nume frumos...
Mi-ar plăcea să-l văd.
O să ne vedem în curând.
Așa zici mereu.
Că ne vedem în curând, iar apoi nu mai vii.
Am mult de lucru.
- Desenezi în continuare ? - Da. Asta e meseria mea.
E nostim...
Dacă din asta trăiești, n-am nimic împotrivă.
Emile,
acum ai putea să mi-l aduci pe cel mic...
Bine, mamă.
- Sigur mi-l aduci ? - Îți promit.
Bine.
- Știi, peștele... - Ce pește ?
Peștele din bazin... Crapul...
L-am văzut. Cred că erau chiar doi.
Și de ce ai zis că nu vezi nimic ?
Nu știu.
Deoarece cred că era mai simplu.
Ați urmărit PROFESIA TATĂLUI
Traducerea și adaptarea ANDREEA VARVARICI-PRUNESCU