ГАРЛЕМ
- Ти лишаєшся в Нью-Йорку. - Так?
Я лишаюся в Нью-Йорку.
Так. Це саме та захоплена реакція на найкращу у світі новину, яку я очікував.
Ні. Ти так важко працював.
Ні, Чикаго почекає. Ну ж бо.
Ти і я важливіші для мене, ніж Чикаго.
Я не хочу нести відповідальність за надважливе в житті рішення.
Ай.
Я один думав, що наші стосунки стали серйознішими?
Ні, просто… Ти знаєш, про що я.
Я сказав дівчині, що хочу бути з нею,
а вона каже: «Не роби мені послуг».
Я не це мала на увазі.
Каміло, відповідай лише «так» чи «ні».
Ти хочеш, щоб я лишився?
Зрозуміло.
Квінн.
Офіційно проголошую сімейні посиденьки. Виходь.
Я принесла печиво, від якого в тебе гази.
А собі взяла цибулеві кільця, бо, бляха, я гаряча перчинка. Ну ж бо.
О боже, Енджі. Так. Ізабела спить.
Подруго, яка ти гарна.
- Дякую. - Можеш не галасувати?
З нею все буде добре.
Половина веселощів від випадкового сексу — мої жести
і голосні розповіді про останні походеньки,
а ти тоді смієшся і ставиш питання, на які жінка мала б знати відповідь.
Як ми й робимо.
Але якщо твоя подруга досі тут,
це означає, що твій перший лесбійський досвід дав свої плоди.
Тож ти перша, Квінні.
Гаразд.
- Розповідай. - Добре.
Отже, по-перше, я не знала, що язик може бути настільки багатофункціональним.
Вона пурхала ним геть усюди? Розповідай!
Коли я розслабилася, у мене стався найкращий секс у житті.
- Найкращий? - Подруго, у мене був не один оргазм.
Гаразд. За твою втрату лесбійської цноти й приєднання до клубу множинних оргазмів.
- Краще пізно, ніж ніколи. - Дякую.
О боже. Шон.
Він ще раніше писав, питав, чи його син це тут лишив.
Бідолаха Шон.
Не хочу ображати його почуття, але, гадаю, треба це припинити.
Тихіше. Чому б і рибку не з'їсти, і на член не сісти?
Я знаю, я хотіла дати Шону шанс, мені дійсно здавалося, що я цього хочу,
але я не очікувала, що у мене виникнуть такі почуття до Ізабели.
Ендж, я почуваюся готовою, зацікавленою.
- Скільки оргазмів у тебе з нею було? - Я не рахувала після восьми.
Може, мені теж з нею слід зустрічатися. Чорт.
Просто не квап події, або наступного разу ти скажеш,
що вона в'їжджає, а мені треба забиратись.
- Подруго, ми ще не на тому етапі. - Ще?
Твоя черга. Яким був секс із найкрасивішим чоловіком Нью-Йорку?
Просто ідеальним.
Потім я зустріла його сусіда — кращого.
- Третій раунд — ще сексуальніший кузен. - Що?
Сподіваюсь тепер побачити їхніх татусів, тобто що моя вагіна їх побачить.
Подруго, це мій щасливий рік. Я це відчуваю.
Подруго.
- Де моє запрошення на вечірку? - Ні.
- Ви, дівчата, збіса гучні. - О боже. Вибач, що розбудили.
- Про що ми говоримо? - Та знаєш, сімейні справи.
Взагалі-то, ми якраз закінчили, так, Енджі?
Чому б нам з тобою не повернутись у ліжко? А з тобою побачимось завтра.
- Ага. - Уже пізно. Краще піду додому.
Ні.
- Так. - Ні. Енджі буде тихенькою, так?
Справа не в Енджі. У мене наради й підготовка до виборів,
треба встати на світанку.
Добре, бо я люблю світанки, а конфлікти — навіть більше.
Продовжуй мацати мою дупу, побачиш, що буде.
- Так. - Лише ще трошки.
Гаразд. Чудово.
- Мені дійсно треба йти. - Бувай, стерво.
Мої дні полічені.
Хороший чи поганий? Герой чи лиходій?
Як антропологи, ми знаємо, що відповідь залежить від кута зору.
Візьміть Панчо Вілью.
Герой-легенда Мексиканської революції, або, якби ви були представником влади,
смертельно небезпечний революціонер, якого треба зупинити.
В історії повно таких дихотомій.
Я хочу, щоб ви написали 500 слів про те, як з однієї культурної точки зору
хтось трактується як герой, а з іншої — як лиходій.
Заняття скінчено.
Вибачте, докторко Паркс.
- У мене питання щодо лекції. - Ієне.
Що ти тут робиш?
Прослизнув, поки ти дивилася на екран.
- То як ти? - Усе гаразд.
Я збирався з думками і міркував над тим, що я роблю.
Я готовий. До тебе і просто до нас.
Я теж.
А потім її мати починає кричати,
просто горлати на мою маму, бо вона мені не вправила мізки.
Наче я не доросла людина.
Квартира Каміли. Якийсь сюр. Ніколи не думав, що повернуся сюди.
Так, ось ти й тут.
Тобі щось принести?
У мене є йогурт і масло.
Йогурт прострочений: з такого й роблять масло.
І ще лишилося трохи рожевого вина.
- Рожевому — так, йогурту-маслу — ні. - Рожевому — так.
- Я думав, ми просто побазікаємо. - Так.
- Дякую. - Так. Ласкаво просимо.
Добре бути поза хаосом, знаєш?
- Так. - З батьками усе добре.
Ніякого заборонного ордеру для Міри.
Мені шкода.
А як ти? Як пройшла розмова з Джейсоном?
- Джеймсоном. - Авжеж.
- Як він сприйняв розрив? - Він першим порвав зі мною.
Він хотів відмовитися від роботи в Чикаго, щоб лишитися зі мною,
та я сказала: «Не жертвуй життям заради мене».
А потім усе наче вибухнуло, він розлютився і пішов.
Ось так усе пройшло.
- А потім? - Що потім?
Як він сприйняв новину про нас?
Знаєш, було дивно бігти за ним вулицею і кричати:
«Я знаю, ти мене щойно кинув,
але щоб додати: ми з колишнім цілувалися і знову разом».
Ну, це було не так вже й просто. Мені довелося скасувати заради тебе весілля.
- Заради мене? - Так.
- То в усьому винна я? - Хто сказав, що нам слід бути разом?
Так. І ти сказав те саме.
Чому ти робиш з мене розлучницю, а з себе — спостерігача?
Я збирався одружитися.
І в ту мить ти не думав, що Міра, можливо, не твоя єдина?
Чи все сталося, коли з'явилася лиха Каміла і…
- Якби не це, ти б одружився? - Що?
Якого біса, Ієне?
Не звинувачуй в усьому мене. Ти теж зробив вибір.
Знаєш що? Зроблю-но я інший вибір. Поговоримо пізніше.
Ієне? Зажди. Ти серйозно?
Я очікувала, що Джеймсон буде злитися, але Ієн? Коли це я стала поганою?
Ти не погана. Просто зараз усе трохи заплутано.
Знаєш, як-то кажуть.
«Як стосунки почнуться, так і закінчаться».
Якби так, ми з Джинувайном опинилися б у гастрольному автобусі Снупа.
- Подруго, я об'їздила того жеребця. - Хтось...
Сюди.
До речі про удачу: пам'ятаєте, коли чувак із фольгою сказав,
що удача прийде, якщо пересплю з педікюрником?
Не пам'ятаю, щоб він казав саме це.
Я про всяк випадок переспала з сусідом по кімнаті.
Тож я вирішила випробувати свою нову удачу й купила лотерейний білет.
Виграла безкоштовний білет. Здала його, виграла ще один.
Здала, виграла безкоштовний. Зараз у мене п'ятий безкоштовний білет.
Вона мільйонерка.
- Залиште це. Зараз прийде наша подруга. - Де Квінн?
Мабуть, купує комод для Ізабели або рушники з вишивкою.
- Квінн готова вселити її й вигнати мене. - Ні, це зарано.
Хтось усміхнеться Квінн, а вона вже планує 25-ту річницю.
Знаєте жарт: «Що лесбійка приносить на друге побачення?
Вантажівку речей».
Наче сексуальність і жага стосунків Квінн вирівнялися.
Мені здається, з вантажівкою — це спрощення,
образливо й не про тебе, Тай.
Тому що я рідко хочу друге побачення.
Але намагаюся бути кращою і більш відкритою чомусь серйозному.
Якраз коли в мене навіть немає першого побачення.
Я натрапила на ту гарячу Карлу.
- Перепрошую. - Вибачте.
- Чорт, Карла. - Тай.
Як справи? Я думала, ми сподобалися одна одній. Чому ти не відповіла на СМС?
Щоб я була ще одною засмученою жінкою, яку ти поматросиш?
Зажди. Ти про що — «ще одною»? З ким ти говорила?
З Інтернетом. Лайно, яке ти робила, добре задокументовано на ВонаТоксична.com.
- Вона, крапка, що? - ВонаТоксична.com.
Погляньте на цю маячню.
ВонаТоксична.com. Що це?
Бридкий сайт, де отруйні люди виставляють на посміховисько партнерів з побачень.
Про мене там усюди. Прогортай до «Паскудної Тай».
«Повна паскуда. Переспала з офіціанткою на столі на нашій вечері».
Не можна писати таку брехню.
Це ж брехня?
Усе це правда, та все одно. Це не можна публікувати.
Особливо зараз, коли я намагаюся піти на справжнє доросле побачення.
Ніхто не сприйме мене серйозно.
А якщо за це візьметься адвокат Брендона,
це доведе, наскільки поганою дружиною я була.
- Ти говорила з Брендоном? - Могильна тиша.
Але мій адвокат вважає за краще попросити зустріч.
До біса. Нащо мені ганятися за тим, хто забирає мої гроші?
Я знаю, це правильно.
Навряд його адвокат може використати щось з цього сайту, який ніхто не дивиться…
О боже.
«Професорці Паркс не можна довіряти.
Вона отримує, що хоче, а потім ігнорить.
Також вона гарненька, але ще та голодранка».
- Джеймсон дійсно розлючений. - Він не знає, що я на мілині.
Він би таке не писав, правда? Думаєш, він на це здатен?
- Може, Міра? - Або Ієн?
Ні, Ієн точно не постить. Він не знає, як писати імейли.
У тебе більше хейтерів, ніж у користувача Android у чаті.
Але не бійся, люба сестро.
Я піду в їхній офіс і змушу їх видалити все про мене — і про тебе також.
- Дякую. - Справжня подруга.
Вибачте.
Я здивувала Ізабелу сніданком в її офісі.
То ти вже їла?
- Чому не привела її? - Не хочу жертвувати часом удвох.
- Тепер жертвуєш часом із друзями. - Вибачте.
В Інтернеті кажуть, я ще та голодранка.
Що? Ти остання, хто може назватися голодранкою.
- У нас Енджі голодранка. - Ні. Енджі виграла п'ять білетів.
Вона повернулася. Удача — клята леді.
- У восьмий раз пощастить. - Ви виграли ще один білет? Круто.
Адже це мій сезон. Я знайшла два бакси в метро,
і сьогодні працює природний дезодорант.
Пані, яка робила мені мамографію,
не стискала мої груди так, наче я вкрала її хлопця абощо.
- Вона була обережна. Я відчула любов. - Мамографія?
Буває в сім'ї. Рання діагностика — і я поза ризиком.
А тепер золотий білет.
- Зрозумів. - Дякую.
Ось. І 25 центів.
- Дякую. - Погляньмо.
Відчуваю. Це той самий. Я виграю реальні гроші.
- Тут є 500. Уперед. - Гарний початок.
- Ну ж бо. Ще 500. - Уперед.
Усе.
Чорт.
- Приємно у процесі, так? - Це мав бути мій щасливий рік.
Мабуть, удача відвернулася.
Чорт. Мені так шкода. О боже.
Цибулеві кільця.
Я Маркус.
Привіт, Маркусе.
Вибач. Не втрималася. Я Енджі.
Можна показати тобі дещо майже таке ж гарне, як ти?
Це неможливо. Але хочу подивитися на спробу.
Чорт.
Трясця. У мене щойно стався перший оргазм від нерухомості.
Це твій сад?
Так. Продукти прибрали. Я спускаюся.
Це просто неможливо.
Чотири поверхи, панорама, барбекю на даху, тренажерний зал і театр.
Я могла б жити в одній з твоїх величезних пралень, і мені б не було тісно.
Можна мені жити у твоїй пральні?
Не зрозумій мене неправильно, але якого біса ти неодружений?
Я ще не знайшов жінку, яка прийняла би мене цілком.
Мені є багато чого запропонувати, і, виявляється, більшість це приголомшує.
Не хочу бути грубим, але якщо ти вважаєш цей будинок великим…
Знаєш, зазвичай від таких фраз мені хочеться завести очі вгору,
але в цій кімнаті, в цьому будинку — це спрацьовує.
Усе спрацьовує.
- Може, сьогодні в мене щасливий день. - Я впевнена, що і в мене.
Готова випити?
О боже. Які в тебе великі долоні.
Залишайся на зв'язку.
Ми — Сейдж і Сапфір, вітаємо, сестри, на вечорі нашої поезії.
«Я розводжу ноги
Тертися об цю розкішницю блаженно».
Що це?
Присягаюся, журнал «Селесбійка» назвав це подією тижня, яку варто відвідати.
Їм треба частіше десь бувати.
«Лижи цей клітор нескінченно
І кусай мою дупу До біса натхненно».
- Кінець. - Немає слів.
Крім «ходімо» і «звідси».
Я роблю — ти загрібаєш.
Погані відгуки про тебе на сайті назавжди?
Так. Я спробувала підкупити чувака, який його веде, погрожувала. Дарма.
Каже, сайт не несе відповідальності за свій зміст.
Якщо хибно заволаєш: «Пожежа!» у театрі, тебе заарештують.
Якщо напишеш хибне в Інтернеті, нічого не буде.
Чекай. Хибно? Але ж пости були правдиві?
- Ти не бачиш головного? - Можеш подивитися на дошку?
Я й дивлюся на тупу дошку. Що видало?
Ні, ні, стерво.
Я не люблю грати, бо ви всі махлюєте. Будьте уважні.
Так. Якщо я не попрошу Джеймсона прибрати відгуки про мене,
мені теж гаплик?
Практично.
- Що? - Ти щойно порушила обіцянку.
Тай, скільки тобі казати? Ти маєш дивитися на дошку.
Ну ж бо, з тебе три бакси, порушнице.
- Зажди. Це трохи расизм. - Можна не говорити за дошкою?
Хай там як, я без упину сиділа на цьому сайті
у пошуках інших постів про мене й токсичну Камілу.
Вибач. Жартую. Майже.
Але я натрапила на сотні постів про якусь трахальницю Зої.
Її здатність трахнути і втекти — вона легендарна, але у поганому сенсі.
Як Волт Дісней.
Отже, я добралася десь до 45-го відгуку,
де Зої спричиняє чергову трагічну подію в «Хіп-хоп суші» на 134-ій вулиці.
Я зрозуміла, що вона ідеальна для мене.
Вона наче людина-кактус. Не потребує піклування.
Тож я йду до «Хіп-хоп суші» по неї.
Поки я шукаю мій ідеал, я все ще можу трахатись, як погана дівчинка.
І у нас обох не буде щодо цього заперечень.
Щодо заперечень — Маркус із шикарним будинком і я знову зустрічалися.
- І у нас був секс. - І?
Перш ніж ми продовжимо, маю тебе попередити.
- Коли я встромлю прутень… - Так?
…твоє життя навіки зміниться.
Зіпсуй мене, Маркусе.
Так. Назви моє ім'я, крихітко. Назви моє ім'я.
- Маркус? - Так. Прийми його. Прийми усього.
- А він є? - Гаразд.
Гарлемська майстерність.
Це все?
- Він був отакий. - Ні.
- Я не перебільшую. - То що там за гарлемська майстерність?
- Висушення моєї розкішниці. - О боже.
Ти нічого не сказала?
І не написала поганий відгук, бо ти добра людина
і думаєш про його почуття.
- До біса його… - Енджі не добра.
Дякую. До біса його почуття.
Але я думаю про його дім. Тож ми знову побачимось.
Адже мені потрібен план Б, коли Квінн вижене мене заради леді Ізабели.
О боже. Я про це навіть не думаю.
При вселенні ти сказала, що я поїду, як ти когось знайдеш.
Ми також говорили, що ти платитимеш половину. І що я не буду бідувати.
Нічого не збулося.
Я не можу ризикувати. Я ніколи не знайду такої можливості.
Просто отримуватиму оргазми в його величезному душі
зі струменями, які б'ють куди треба.
У всіх є перспективи, крім мене.
- Каміло. - Ієна не чути?
Ні. Я написала йому вчора ввечері, як завжди після сварки,
адже він не вміє нічого відпускати, та він не відповів.
Писав і не надіслав.
І це відбувалося так довго, що я зробила скриншот.
Оце вже ні. Ненавиджу, коли так роблять.
Я іноді вдаю, що пишу СМС. Щоб жінки сиділи й гадали.
Ти не думала, що заслужила місце на ВонаТоксична?
Як я заслужила?
- Ні. Це інше. - Годі. Тай гірша за тебе.
Сучка.
- Так. - Дякую. Вона таки гірша.
- Каміло. - Так.
Пообіцяй, що не будеш тинятися у своїй квартирі сьогодні, надміру думаючи про це?
Один, два, три, дзвінок.
ДЖЕЙМСОН Привезу твої речі. Ти вдома?
Чорт.
Його ключі. Чорт.
Ні.
- Я, мабуть, відключилася. - Ти ніколи не вміла вдавати, що спиш.
Ось, ти лишила це у мене. За іронією, це твоя брудна білизна.
Бувай. Розберися зі своїм лайном.
Моїм? Я не писала: «Професорці Паркс не можна довіряти.
Вона отримує, що хоче, а потім ігнорить».
Я цього не писав.
Хоча міг. Шкода, що не побачив це, перш ніж відмовився від Чикаго.
Радий дізнатися, що я не єдиний, з ким ти так вчинила.
Слухай, Джеймсоне, я не хочу такою бути.
Може, через те, як я це сказала, виникло непорозуміння.
Каміло, я не ідіот.
Коли тобі було огидно бути зі мною в одному місті, я знав, що щось не так.
Мені не було огидно.
Знав, що це через твого колишнього й весілля.
Оскільки Міра дала мені свій Інстаграм, я відвідав її сторінку.
Сюрприз — жодних весільних фото.
Що шокує, адже вона постить фото про все,
останній пост був про зубну нитку.
І нічого про найважливіший день у житті?
Підозрюю, ти знала, що весілля не було, і була причетна.
Джеймсоне, вибач.
Я не казала тобі, бо не хотіла, щоб ти мене ненавидів.
Від початку ти використовувала мене як заміну.
Ні. Ні, це неправда. У нас усе було серйозно.
Я думала, що мої почуття до тебе переважать залишкові почуття до Ієна,
але цього не сталося…
Я не знала, як тобі сказати.
Ти хотіла не бути поганою, а ти стала безжальною лиходійкою.
Тому що це гірше, ніж клята правда.
Мене не тільки кинули, я тепер ще й тупим почуваюся.
Мені так шкода, Джеймсоне.
Сподіваюся, ти віриш мені, коли я кажу, що мені зовсім не байдуже.
- Я не знаю, що з цим робити. - Я теж не знаю.
Я не дуже добре вмію вирішувати конфлікти.
Але я хочу, щоб це було ясним
прощанням, без ігнору,
щоб ми обидва закрили цю історію.
Без ігнору. Ясно. Закрито.
КАМІЛІ Сподіваюся, ти не ускладнюєш!
- Серйозно? - Люба, це лише стара подруга.
Паскуда.
Сумнозвісна Зої, припускаю.
Каюся. Ти мене знаєш, але я впевнена, що я тебе — ні.
Лише у постах на ВонаТоксична.com. Я — Тай.
Безславна Тай Р.
Ти промчала крізь Гарлем, розбиваючи, ігноруючи, топчучи серця.
Ти ще гірша. Месники у версії поганих дівчат.
- Ми не погані. - Просто нас до цього тягне.
- А жінки надзвичайно чутливі. - Украй чутливі.
- Ти розумієш. - Розумію.
То, може, замість того щоб ходити містом, розбиваючи серця,
ми зробимо те, що найкраще вміємо, одна одній?
- Уперед. - Добре.
Чорт.
Дякую.
Він може підвезти мене.
Що? Ні, подруго, ні.
У нас новий епізод «Дружин метеорологів: Австралія».
- Гаразд. - І у мене є вино, яке ти любиш.
Не можу. У мене купа роботи.
- Ні. Благаю, залишся. Заради мене. - Не можу.
- Вечеря — все моє спілкування сьогодні. - Ти злишся на мене?
Ні.
У мене пресконференція вранці, треба підготуватись до обіду спонсорів.
- Балотуватися на посаду важко. - Так. Ні. Авжеж.
О боже. Вибач.
Вибач, що спитала, чи злишся ти на мене.
Просто мій мозок…
Ти маєш тепер це знати, бо ми пара.
Пара? Квінн, ми щойно почали проводити час разом.
Так. І це дивовижно, хіба ні?
Так. Але повільно і розслаблено.
- Боже. Ти мене кидаєш. - Годі. Ти сама себе випереджаєш.
Ти мені подобаєшся. Я люблю проводити час із тобою.
Просто не думаю, що зараз у мене є час на стосунки.
- Я для тебе зробила камінґ-аут. - Для себе.
І це було хоробро і прекрасно.
Ти хоробра і прекрасна.
Але вибори швидко наближаються,
я не хочу наполовину бути там і наполовину з тобою.
О боже. Якою тупою я почуваюся.
Ні, Квінн. Квінн.
Просто перепочиньмо?
Так. Авжеж.
Ні, усе добре. Усе чудово.
Я чекаю.
Анаконда зголодніла.
Так. Усі ці розмови про твій член,
може, чим менше, тим краще?
Не можна менше про цього монстра. Але, якщо чесно…
я думаю, ти прекрасна.
- Дякую. - Сексуальна.
Ти колись думала про вагінальне омолодження?
- Перепрошую? - Нема чого засмучуватись.
Вочевидь, у тебе буремне життя, а я хочу, щоб ми обидва насолоджувались сексом.
- Що? - І ти думаєш, що проблема в мені?
Брате мікропенісе, я не збираюся задовольнятися цією кукурудзяною паличкою.
Проблема у мікропенісі чи в макровагіні?
- Ніхто не скаржився. - У вічі — ні.
Нам неприємно казати це чоловікам. Не хочемо бути підлими.
Але ці велетенські долоні й ноги — це лише брехлива реклама.
Я піду востаннє приму душ — дуже надовго — і потім піду.
Гарлемська майстерність? Друже, я змусила тебе кінчити. Майстерність Енджі. Дякую.
Квінні. Не повіриш, що цей покидьок із крихітним членом…
Квінні. Гей. Що відбувається?
- Я відлякала ще одну. - Ні.
Ізабела мене кинула.
- Вона божевільна. - Енджі?
- Чому мене ніхто не любить? - Не кажи так.
Ні, я серйозно.
Хлопці, тепер дівчата.
Я зрозуміла, що я бі, лише щоб подвоїти кількість відмов?
Вона мені подобалася.
Я знаю. Але вона просто не та єдина.
І ти знайдеш ту єдину, яка прийме тебе цілком.
Сумніваюся.
А я ні. У мене найщасливіший рік, тож прислухайся до мене.
Я знаю, що тебе розвеселить.
Сімейні посиденьки.
І, подруго, у мене є сексуальна історія, яка тебе розсмішить.
Тобі це вдається. Мені треба розсміятися.
Енджі, не знаю, що б я без тебе робила.
Мені це треба було почути.
Подруго, я навіть не голодна. Навіть не можу їсти.
Якщо тільки це не розкішниця? Надто скоро?
Ні. Якраз вчасно.
Гаразд.
Агов, Ієне. Ти зробив мені сюрприз на роботі, тож я вирішила зробити те саме.
Стіл 23 хоче моркву в кленовому сиропі, не картоплю.
Дай сюди.
Кам, я зараз дуже зайнятий.
Знаю. Я все чула. Просто… я тобі писала.
Думаю, доба — найдовше, скільки можна чекати на три крапки.
- Не можна писати і не надсилати, шефе. - Помішуй.
- Він назвав тебе шефом. - Каміло.
- Можеш дати моркву? - Секунду, будь ласка.
Я не написав, бо не знав, що сказати.
- І досі не знаю. - Усе гаразд.
Адже я знаю, що хотіла сказати.
Я б хотіла думати, що я дійсно добра людина.
Така, що не образить чиїсь почуття, але це неправда.
І мені соромно.
Причина, чому я не була чесна з Джеймсоном,
не в тому, що я не впевнена в тобі чи хочу повернутися до нього.
А у тому, що я не хотіла казати це вголос.
Що я така людина, якою мене назвала Міра.
Я людина, яка поцілувала нареченого іншої жінки вночі перед їхнім весіллям.
І я почуваюся дуже винною.
Але я точно знаю, що кохаю тебе.
- Морква у кленовому сиропі. - Стули пельку з цією морквою.
Боже.
Ти — чоловік, для якого я хочу бути якомога кращою.
Який бачив мої найгірші сторони.
Я знаю, що нічого не повернеш.
Та я б хотіла рухатись уперед.
Ти точно хочеш бути з чоловіком, який скасував весілля?
Навіть якщо півроку тому він не вважав, що так треба?
Я знав місяці тому, що я так не хотів.
Я поводився, як лайно, переносячи ці почуття на тебе.
Так.
Так, я впевнена.
Це мій чоловік, і я буду з ним.
Думаю, ми обидва лайно.
У кожного є хтось, заради кого перевернеш своє життя.
- Для мене це ти. - Для мене це ти.
Отже, ми зробили переворот.
Хочеш усе відбудувати?
- Вибач. - І ти мене.
Адже бути одним без іншого
не дозволяє нам виразити повноту нас самих.
Так ми й ростемо.
- Морква у кленовому сиропі. - О боже.
Це порушення охорони праці.
- Це було дивовижно. - Краще не буває.
Слухай. Мені треба в дечому розібратись із Q.
І з іншим лайном. Не проти, якщо ми закінчимо?
- Я вже одяглася. - Навчиш мене цього прийому.
- Обов'язково. Напишу тобі колись? - Або ніколи. Усе підійде.
Люба, твій чоловік вдома.
- А іноді поганець є просто поганцем. - Якого біса?
Ієн і Каміла покінчили з драмою.
О ні.
Знову драма.
У ЦЬОМУ СЕЗОНІ СЕРІАЛУ «ГАРЛЕМ»
Ми возз'єдналися.
- Гей. - Джеймсоне.
Друже, треба поговорити.
Сімейне барбекю. Всі мої брати там будуть.
Останнім часом я часто чую «ні».
- Що, як я не зможу? - Бачиш, яка ти сильна?
Ти чуєш відмову й завжди оговтуєшся.
- Тату. - Може, розкажеш їй про Ізабелу.
Розказати таке мамі нелегко.
Дівоча подорож!
Як тобі?
Ти й без мапи бачиш, до чого це веде.
Мій колишній хоче всі мої гроші.
Половину? Ти здурів.
Я не повинна віддавати йому половину. Q.
R-S-T-U-V-W-X
Гордість і Z
ГАРЛЕМ
Чому докторка Прюїтт дзвонить у неділю?
Я звільнилася й більше не повинна її вражати.
Але мені знадобиться рекомендація.
- Докторко Прюїтт. - Що сталося?
Переклад субтитрів: Ганна Волошина
Творчий керівник Марія Цехмейструк