SCOOBY-DOO - TILBAKE TIL ZOMBIEØYA
Den kommer!
Kom igjen, folkens. Ned her.
Er du sikker, Fred?
Det ser ikke særlig trygt ut der nede.
Det må være bedre enn det som er der ute.
Var...
Der ute.
Nei.
-Varulv. -Varulv.
Gjem dere i smuget. Jeg skaffer hjelp.
Det er en blindgate.
I hvert fall for oss. Se!
Hva skal vi gjøre?
Det vi alltid gjør, Daphne.
Løse dette mysteriet.
Ja!
Som jeg trodde.
Gamlingen Withers sønn, unge Withers.
-Så klart. -Godt jobbet, Fred.
Du og Mystery Machine har reddet dagen igjen.
Men hva med de andre monstrene?
Det er nok på tide å fakke dem.
Men først...
På tide med en monstersang.
Dette er den gamle, gode tida
Hver dag når vi er sammen
Dette er den gamle, gode tida
En ferie Hadde ikke vært bedre
Kom igjen, én gang til
Redd meg, det føles som om jeg rakner
Finn ut hva alt sammen betyr
Dette mysteriet
Dette er den gamle, gode tida
Hver dag når vi er sammen
Dette er den gamle, gode tida
En ferie Hadde ikke vært bedre
Og så var det avsløringen.
Så klart, det er hele Withersfamilien.
Vi hadde sluppet unna,
hadde det ikke vært for dere snushaner.
-Strålende, Freddy. -Vi gjorde det sammen.
Vi er fantastiske.
Og ikke glem Mystery Machine.
Takk.
Nei!
Freddy?
Mystery Machine! Hvor er du?
Freddy, går det bra?
Ja, jeg må ha duppet av.
Jeg hadde en fryktelig drøm om at jeg mistet Mystery Machine.
For et mareritt.
Freddy, Mystery Machine er borte.
ISKREMRESTAURANT
Det stemmer. Jeg solgte den.
Slapp av, Fred.
Du er ikke den eneste som er lei deg for at Mystery Inc. slutter.
Jeg har en hel seksjon på Mysteriebloggen
som kalles Uløste skurkestreker.
Nå blir de vel værende uløste for alltid.
Helt ærlig, så gjør det meg litt sprø.
-Har du en blogg? -Ja.
Det vet dere, for dere abonnerer vel?
Jeg vet at ting har vært annerledes
siden sheriffen ba oss om å holde oss unna trøbbel.
Men noe har ikke forandret seg.
Førtien, førtito.
Førtito smørbrød.
Jeg vedder på at jeg kan spise dem på 42 sekunder.
Førtien.
Jeg vet ikke med dere, men det kribler etter å løse et mysterium.
Men vi har ikke et mysterium å løse.
Kanskje vi løste alle.
Øyenvitner melder om en mystisk spøkelseslignende skapning
som fløy gjennom stedet,
mens han lovde en fryktelig undergang og ødeleggelse for alle tilskuerne.
De sier at hermetikkfabrikken er hjemsøkt av et flirende, grønt uhyre.
Det stemmer.
Hver natt viser det eldgamle spøkelset seg
og spør forbipasserende om hjelp til å programmere VCR-en.
-Hva er en VCR? -Jeg vet ikke.
Folkens,
ser ut som vi har masse mysterier å løse.
Nei, langt ifra.
Sheriffen sa at vi måtte holde oss unna problemer.
Fra nå av er det kun mysteriet om hvordan
jeg får ketsjuprestene ut av denne flasken som gjelder.
Ja.
-Ketsjup. -Men, Shaggy...
Ikke noe men.
Vi har besøkt alle hjemsøkte hus, parker og tivoli
nord, sør, øst og vest for Mississippi.
-Inkludert Mississippi-elven. -Ja, elvebåtgjenferdet.
Vi har fått nok.
Vi har vel kanskje brukt dere som levende åte noen ganger.
Noen ganger daglig.
Kanskje dere fortjener litt fri.
Shaggy og Scooby, vi har forstått poenget.
Ingen flere mysterier.
Det har vi hørt før.
Vi trenger mer enn det.
Løft høyre hånd og sverg.
-Det er menyen. -De vet det.
Gjenta etter meg.
Vi sverger høytidelig
på å ikke løse noen flere mysterier.
"Vi sverger høytidelig
på å ikke løse noen flere mysterier."
Og et løfte er som et løfte som ikke kan brytes
med mindre løfteren får tillatelse fra den løftede.
Forstår dere?
"Og et løfte er som et løfte som ikke kan brytes
med mindre løfteren..."
Ja.
Retten er hevet.
Ok, det er offisielt.
-Mystery Inc. er avsluttet. -Bra.
Det er best å la de profesjonelle ta seg av mysterieløsingen.
Dere har løpt rundt på utkikk etter trøbbel så lenge
at dere har glemt hvordan det er å være barn.
Åpne saftboder,
spille boksen går, talentkonkurranser på låven,
danse, sekkeløp.
Han har rett.
-Om dansen? -Om alt.
Dere må gi dere selv en ferie.
Kom dere bort fra byen. Stikk og ha det gøy.
Det høres ut som en god idé.
Kanskje det får tankene bort fra henne.
-Enig. -Hvor kan vi dra?
Jeg vet det. Kanskje en fornøyelsespark.
Nei!
Ikke sjans.
Ingen fornøyelsesparker som ender opp med å være hjemsøkt.
Eller dyreparker med demondyr.
-Ingen... -Operaspøkelser.
Riktig. Ingen teater med spøkelser av noe slag.
Vi blir her og ser på favorittprogrammet vårt på den TV-en.
Hei, søtinger. Det er meg, Elvira.
Deres spøktakulære vertinne som har alt.
Tilbake med flere filmklipp som setter skrekken i det skrekkelige.
Jeg skjønner ikke hvorfor dere feiginger elsker å se på de dårlige filmene.
Fordi disse teite monstrene er de eneste
Scoob og jeg ikke er redde for.
Teit.
Før vi starter kveldens monstermaraton med middelmådige filmer,
har jeg en grøssende godbit til dere.
Jeg grøsser allerede.
En anonym sponsor har tilbudt seg å gi mine mest trofaste fans
en ferie med alt inkludert til et tropisk paradis.
En øyferie høres gøy ut.
Det er helt sikkert.
Det skjer aldri noe skummelt i paradis.
Jeg ønsker dere lykke til, men det hjelper lite,
for jeg har alt sett vår neste film, Predator Jones.
Den vil ta pusten fra deg.
Hvis du er heldig.
Trommevirvel, takk.
Mine damer og herrer, min agent.
Hvor var jeg?
Stemmer. Den uheldige...
Jeg mener, ferievinneren er...
Dreper spenningen deg?
Gratulerer til
Shaggy Rogers.
Shaggy får ta med seg tre gjester.
Og et kjæledyr.
Kjæledyr? Virkelig?
Det er det det står her, folkens.
Etter pausen vil jeg svare på spørsmål.
Ser dere snart, søtnoser.
-Vi skal på ferie! -Vi skal på ferie!
Det var veldig beleilig.
Jeg... Nei. Glem det.
Vi lovde å ikke lete etter flere mysterier,
og jeg holder det jeg lover.
Jeg velger å tro at dette slett ikke er merkelig.
Du har vel rett.
Jeg lurer på når vi får dra.
Intet mysterium der.
Akkurat nå.
Ja, nå.
Jeg kunne venne meg til øylivet.
Hva med deg, Scoob?
Ja, det er helt topp.
Det er vakkert her ute på det åpne hav.
Ingen mysterier, ingen bekymringer.
Hva?
Det var ikke noe.
De er absolutt ikke noe mystisk på gang.
Ingenting.
Du lovde sheriffen, for ikke å nevne Shaggy og Scooby.
Hei, Fred. Hva gjør du?
Jeg? Ingenting.
Jeg tenker ikke på de tingene jeg lovde å ikke tenke på.
Dere? Har dere det bra?
Ikke bekymre deg, Fred. Vi skjønner.
Det er vanskelig å tenke på noe annet enn å løse mysterier.
Jeg skulle til å løse mysteriet
om hvorfor alle trærne i dette tropiske paradiset
ikke ser tropiske ut i det hele tatt.
Men så minnet jeg henne på at vi lovde Scooby og Shaggy
å ikke løse noen mysterier.
Store eller små.
Se så lykkelige de er.
Jeg har det.
Skal vi spørre kapteinen om når vi kommer frem til øya?
Da trenger vi bare å bekymre oss for hvor gøy vi har det.
God idé.
Unnskyld, kaptein.
Hvor er denne øya vi skal til?
I de mørkeste avkrokene av Davy Jones kiste, spør du meg.
Ok.
Jeg som trodde jeg hadde en dårlig dag.
Du virker skremt. Er alt ok?
Jeg er forbi skremt eller ok.
I morgen er min siste tur til øya
på grunn av alle zombiene.
Hvis jeg brydde meg om å løse mysterier,
ville jeg kanskje tenkt på den andre gangen
vi dro til en øy full av zombier.
Synd jeg ikke bruker Mysteriebloggen min lenger.
Man kan finne informasjon om det møtet
på "uløst"-siden.
Men det er selvsagt ingen grunn til det.
Jeg tenker at når kapteinen snakker om zombier,
bruker han sikkert slang.
Han snakker sikkert bare om dem.
Jeg tror vi har spist nok pølser for i dag.
Enig.
Vi er fremme, men bare så dere vet det,
kommer jeg tilbake i morgen for siste gang.
Like før solnedgangen.
Dere bør være om bord da.
Ellers...
Ellers har vi det for gøy.
Eller hva, folkens?
Takk for turen.
Det ser faktisk tropisk ut.
Ingen grunn til bekymring.
Se, lokale øyboere.
Jeg tipper de er her for å gi oss en skikkelig øyvelkomst.
Hei, jeg er Fred. Og...
Forsvinn.
Det var rart.
Sa han nettopp "forsvinn"?
Jeg velger å tro at det er en slags øyhilsen,
-som aloha. -Skjønner.
Forsvinn, du også.
Forsvinn.
Ja, forsvinn, alle sammen.
Så vennlige. Jeg elsker øylivet.
Forsvinn.
Takk. Det er det vi prøver på.
Forsvinne ut og slappe av.
Ja, slappe av.
Forsvinn.
Dere må dra før det er for sent.
Øya er full av zombier.
Og hvis dere ikke drar, risikerer dere å bli en.
Sa du zombier?
Hvis jeg var en som var nysgjerrig på slike fenomen,
hadde jeg kanskje undersøkt det.
Men siden jeg ikke er det, så...
Jeg går nå.
-Turister. -Turister.
Dette er en forferdelig van.
Jeg mener bare at denne er ganske enkel.
Én farge, ingen blomster,
ikke noe navn på siden...
Hva kalles den?
Vanen.
De to vet å slappe av.
Småprat er ikke vår greie, er det vel?
Vanligvis prøver vi finne ut
hvordan vi rømmer fra et monster eller hvem gjorde hva, hvor.
Vi har aldri bare sittet og snakket.
Kanskje vi burde begynne med det.
Hvem så storkampen i går?
Velma, hva liker du best å gjøre,
bortsett fra å løse mysterier?
Det er ingen andre ting.
Scooby, hvordan har du det, kompis?
Se opp!
-Det var merkelig. -Hva da, Velma?
Det ser ut som noen kappet ned treet med vilje
og dyttet det over veien.
Og det ser ut som de har brukt noe veldig skarpt.
Som en klo.
Som noe vi ikke trenger å bekymre oss for.
Absolutt. Trær faller hele tiden.
Selv tre som er laget av...
-Plastikk? -Hør her!
Folkens, jeg vet det er mystiske greier rundt hver sving,
men dere lovde.
Du har rett, Shaggy.
Og vi skal holde det løftet, samme hva.
Ikke sant, folkens?
Riktig. Samme hva.
Bra.
Skal vi fortsette ferien?
Noen andre som hører det?
Beklager, det er telefonen min.
Uansett, noe har visst kuttet dekket på vanen.
-Bra. -Hva?
Ingenting.
Sikkert noen skarpe steiner.
Eller klør. Jeg mente spiker.
Greit. Ikke noe utenom det vanlige.
Da får vi vel bare gå resten av veien.
For en flott start på ferien.
Eller hva, folkens?
Ja.
Dette går virkelig bra.
Moonstar øyhotell?
Har vi ikke bodd her før?
Det er sikkert bare en kjede.
Jeg tror Daphne tenker på Moonscar.
Øya vi besøkte med zombiene.
Og kattefolket. Og farer.
Den øya som helt klart ikke er denne.
Sier dere at det forgår
noe mystisk her?
-Nei. -Ikke i det hele tatt.
-Hun bare... -Mimrer.
Ja, om den sommeren da jeg jobbet i den tv-kanalen
for skoleprosjektet mitt.
Ja, vi vet det.
Jeg var bestemt på å finne en ekte overnaturlig sak,
ikke bare enda en fyr med maske.
Vi lette overalt, også på øya Moonscar.
Vi vet alt dette.
Der møtte vi flere merkelige mennesker.
Lena, Simone, Jacques,
og hvem kan glemme Slangebitt Scrubbs?
Ikke vi.
For vi var der.
Vi ankom et hus som lignet veldig på dette hotellet.
Men så ble vi angrepet av zombier.
Men vi fant ut at zombiene var ofre for kattefolket,
som hadde tappet uskyldige for livskraft
for å holde seg i live i mer enn 200 år.
Riktig.
Kattefolket var opprinnelig landsbyborgere
som overlevde piraten Morgan Moonscar,
da han kom til øya for å begrave skatten sin.
Beboerne påkalte katteguden sin eller noe,
for å få hevn.
Så han forvandlet dem til varkatter.
Varkatter.
De ville stjele vår livskraft også.
Noe de bare kunne gjøre ved fullmånen nærmest høstjevndøgn.
Men vi klarte å stoppe dem og de smeltet og forsvant.
Jeg var aldri helt fornøyd med hvordan det endte.
Siden vi er tilbake,
kan vi løse denne saken.
"Løse"? Som i å innløse et løfte?
Dessuten, det står Moonstar. Ikke Moonscar.
Og så dere palmetrærne og sanden?
Det eneste vi trenger å gjøre på denne øya, er å slappe av.
Det er vakkert.
Takk. Det er min store stolthet.
Og dere er?
Jeg er Shaggy Rogers, konkurransevinneren.
Shaggy Rogers?
Vakkert navn.
Jeg er Alan, hotelldirektøren.
Vi har ventet deg.
Velkommen til Moonstar øyhotell.
Dere kan signere gjesteboken mens jeg sjekker dere inn.
Med glede.
Det er sikkert en god forklaring
på hvorfor sider av gjesteboken er revet ut.
Ikke sant, Alan?
Møll.
Bli med meg.
Her på Moonstar
er vi stolte av luksusværelsene våre,
og sikkerheten til våre gjester.
Som dere ser,
har vi den beste sikkerhetsstandarden
for å sikre at dere får et fint opphold.
Det er mange kamera.
Bare for å beskytte dere.
Hvorfor skulle vi trenge beskyttelse?
Fred, det høres ut som du spør om noe mystisk.
Du gjør vel ikke det?
Nei, Shaggy, slett ikke.
Bare nysgjerrig.
Dette er min fantastiske stab.
De beste som finnes. Selve kremen, som de sier.
Det er Jack, Linda, Mona og Billebitt Stubbs.
De er her for å hjelpe dere, om behovet skulle oppstå.
De navnene høres slett ikke ut
som de andre navnene fra det andre øyeventyret
som vi ikke snakker om.
Når man hører noe mistenkelig,
er det nok best å ignorere det.
Alle virker så...
Attraktive?
Det er fordi vi har...
...standarder.
Men vent!
Hvilket lys bryter gjennom vinduet?
Det er øst og du er solen.
Det er hyggelig å møte deg.
Hyggelig å møte deg også.
Er det et sted vi kan spise her?
All spenningen har gjort meg og kompisen min skrubbsultne.
Ja, og alt er gratis.
Gratis?
Ja, og vi serverer kun den fineste gourmetmaten.
Inkludert
en ubegrenset tilgang til Scooby Snacks pakket i gullpapir.
Er jeg i himmelen?
Ja, og himmelen er i kulissene.
Alt dere klarer å spise.
Vi tar det som en utfordring.
-Ikke sant, Scooby-Doo? -Utfordringen er akseptert.
Har dere noen spørsmål eller bekymringer?
Jeg vet ikke, Daphne, noen bekymringer?
Kanskje om hva som kan være på øya?
Noe som lurer i skyggene?
Men vi er ikke bekymret.
Ikke engang litt nysgjerrige
på det fergekapteinen sa på veien hit.
Hva var det?
Han nevnte noe om at øya
var full av zombier.
Vi må ikke snakke om det.
Det er øyas største mysterium.
Mysterium.
Som betyr...
Kanskje vi skal spise med de andre.
Jøss.
Jeg tror jeg skadet nakken på den siste runden rundt buffeen.
Kan jeg foreslå en fin, avslappende massasje?
Ja, det kan du.
Jeg er med på alt som er fint og avslappende.
Jeg også.
Utmerket.
Vi har en femstjerners massøse
som vil kna ut alle knutene i deres stappmette kropper.
Shiatsu?
Nei, grand danois.
Denne badekåpen er det mest behagelige jeg har kjent.
Hva synes du, Scoob?
Dette er fint.
Jeg kjenner allerede at årene med frykt og angst svinner hen.
Se, Scooby-Doo, massøsene er her.
På tide å løse opp de gamle musklene.
Fabelaktig.
Ja, ikke mye å se på.
Du får nok å gjøre, ikke sant?
Hendene dine er veldig kalde.
Iskalde.
Scooby, jeg vet at gjengen sliter med
å ikke være ivrige og løse mysterier,
men det er nok til det beste.
Kanskje...
...de også bør få seg en massasje.
Kan du gjøre det litt mykere?
Jeg har følsom hud på grunn av overernæring.
Ikke jeg. Ta fatt.
Bare litt mykere, er du snill.
Jeg er ekstremt skjør.
Zombier!
Zombier?
Og her
har vi shuffleboardrom, biljardrom
og til slutt, garasjen.
Jøss.
Du har jammen tenkt på alt.
Ja, og vi har mye mer på lager.
Nei, det er umulig.
Det høres ut som henne, men det er det ikke.
Det går ikke an. Vent litt, Fred.
Ikke åpne den døra. Du lovde.
Går det bra med dere?
Massasje. Angrep.
Kalde hender.
Jeg er redd vennen deres må ha skadet seg selv under fallet.
Jeg forstår ikke et ord av det han sier.
Nei, de sier at under massasjen,
dukket det opp to zombier som angrep dem med kalde hender.
Hvordan kan du vite det?
Jeg snakker flytende panikk-Shaggy og Scooby.
Zombier?
Da er legenden sann. Vi...
Har et tilfelle der noen har en livlig fantasi.
Du hørte delen om zombien, ikke sant?
Selvsagt, men som en fornuftig kvinne,
vet jeg at det ikke finnes noe sånt som
"zombier".
Gjør det ikke?
Selvsagt ikke.
Det er innlysende at det ikke var en zombie dere så.
Hva annet kunne det ha vært?
Siden det var på spaet,
så antar jeg at det var andre gjester med leirmasker på.
Leirmasker? Virkelig?
Det virker mer fornuftig enn kjøttetende, udøde monstre.
Daphne har rett, det var sikkert ingenting.
Hvis det var en ekte zombie luskende rundt,
hadde ikke Scooby og Shaggy vært i nærheten...
Hei! Hvor er Scooby og Shaggy?
Jeg vet hvor dette bærer, kompis.
Først er det ingenting, og så...
Er det noe.
Akkurat.
La oss gjemme oss her.
Og kun våge oss ut for å ta mat.
Apropos det,
jeg har nødranselen min med snacks
for slike anledninger.
Bra tenkt, Shaggy.
Jeg vet det.
Ingen vil finne oss her nede.
Hei. Har vi ikke vært her før?
Kattefolk.
Kattefolk?
Men det gir ingen mening.
Vi er på en helt annen øy.
Scooby-Doo, si at det er magen din.
Ikke igjen.
Scooby? Shaggy?
Hvor lenge skal vi holde løftet
om å ikke løse noen mysterier?
Det er mye rart som foregår her.
Jeg dør etter å finne ut hva som foregår.
Uheldig formulering.
Du formulerer deg
og jeg holder så vidt ut.
Så du hvordan staben reagerte på ordet "zombie"?
Jeg vet det.
Men vi kan ikke svikte Scooby og Shaggy.
De har gjennomført en million mysterier sammen med oss.
Det minste vi kan gjøre er å lukke øynene
og unngå dette.
Du har rett, men det er så vanskelig.
Kanskje vi kan tenke på noe annet
når vi finner Scooby og Shaggy.
For eksempel shuffleboard
eller hva enn man skal gjøre på ferie.
Høres ut som en plan, Velma.
Scooby! Shaggy!
Scoob! Shaggy!
Har du funnet noe, Freddy?
Ingenting.
Hun er ikke der ute.
Lyset spilte meg et puss.
-Hun? -Jeg mener de.
De er ikke der ute.
Sa jeg hun? Det var rart.
Men ikke som at dette-er-et-mysterium-rart.
Det burde holde.
Hva er det med dere to?
Det vi har sagt.
Zombier. De er overalt.
Zombier?
Vi må flykte. Gjemme oss.
Gutter. Vi har snakket om dette.
Det er ingen bevis for at zombier hjemsøker øya.
La oss være fornuftige.
Det kommer utenfra.
Ser det ut som leirmasker?
På en måte.
Hva skal vi gjøre? Vi er dømt.
La meg prøve igjen.
Hva skal vi gjøre? Vi er dømt.
Mye bedre.
Beklager, jeg besvimte sikkert.
Hva skal vi gjøre?
Jeg lurte på om det var noe dessert eller...
Dessert? I en sånn situasjon?
Det er en zombieflokk utenfor hotellet,
og du vil spise sjokoladepudding?
Sjokoladepudding? Det lyder herlig.
-Jeg tar en. -Jeg også.
Hvordan kan dere tenke på å spise i en slik situasjon?
Ja.
Ikke tenk...
Gjør det.
-Vi har ikke engang pudding. -Vi tok med vår egen.
Uansett, zombiene er her hvert øyeblikk.
Eller kanskje minutt.
Maks en halvtime.
Er dere ikke profesjonelle mysterieløsere?
Kan dere ikke løse mysteriet som skjer utenfor?
Vi skulle gjerne ha hjulpet til.
Men vi lovde Scooby og Shaggy
at vi ikke skulle løse flere mysterier.
Og et løfte er et løfte er et løfte.
Husker dere det?
Det eneste som kan bryte et løfte
er om personen som de lovde løftet til
sier at de kan bryte løftet.
Jeg forstår. Jeg gjør ikke det.
Det stemmer.
De som fikk oss til å love,
må si at det er greit om vi bryter løftet.
Hva? Hvem bryr seg om løfter?
Det er zombier utenfor.
Vi bryr oss.
Vi gav Shaggy og Scooby et løfte og vi akter å holde det.
Vi bruker herved trekke-tilbake-klausulen
for å frigjøre dere fra løftet om å slutte å løse mysterier.
-Takk. -Endelig.
Flott.
Og nå: Zombiene!
Det viktigste først: Vi må sikre området.
-Jeg tar dørene og vinduene. -Og Fred...
Jeg vet det. Det er tid for feller.
Heldigvis for oss,
er ikke zombier de raskeste i verden.
Burde vi være bekymret?
Nei da. Alt går etter planen.
-Det er stille. -Kanskje de sover.
Jeg blir søvnig når jeg spiser kalkun.
Kanskje de spiste kalkunhjerner?
Nei! Alle presser på inngangsdøra.
Akkurat der vi vil ha dem. Nå, Fred!
Du klarte det!
Utrolig at det fungerte.
Lukter du noe?
Det lukter grilling.
Brann!
Hva skjer med zombiene?
De smelter.
Som jeg trodde.
De er ikke zombier.
De er hekser.
Fordi de smelter.
Ikke? Ingen andre?
Ok.
Er Jack en zombie?
Han er ikke den eneste.
Mona? Linda?
Jeg er forferdet.
Forferdet, sier jeg.
Nei, Alan, jeg tror ikke du er det.
Hva mener du, Velma?
Det bør være åpenbart.
Vil du begynne, Daphne?
Med glede.
Det begynte da Shaggy og Scooby vant den konkurransen.
Det var altfor tilfeldig,
og det var sikkert planlagt.
Og trærne som førte opp til øya
passet mer i en sump
enn i et tropisk paradis.
Men det er palmer på øya.
Hvordan forklarer dere det?
Plastikkpalmer.
Og husker dere da vi kom
og Mona sa til Shaggy og Scooby: "Ja, og..."
Det er en improvisasjonsteknikk man lærer på skuespillerkurs.
Ja, og...
Hun fortalte også at buffeen var bak kulissene.
Det er også et teateruttrykk.
Det stemmer.
Og da Jack siterte Shakespeare til Daphne,
var det fra en av de vanligste monologene brukt under teaterauditioner.
Men vent!
Hvilket lys bryter gjennom vinduet?
Og alle var altfor attraktive.
Mennene har perfekte kjever, jentene har perfekt hår.
Det er nesten for perfekt.
Og ikke glem kameraene.
Det stemmer.
Det var kameraer overalt på hotellet.
Og det viktigste sporet.
Gjesteboken.
Det var sider som var revet ut.
Sider med signaturer av tidligere gjester,
inkludert oss.
Dette er slett ikke en tropisk øy.
Dette er øya Moonscar.
Eller som jeg kalte den på bloggen min...
...Zombieøya.
Men navnet på hotellet er helt annerledes.
Ikke helt.
De endret én bokstav,
og det var ikke særlig bra.
Hva betyr alt det?
Er det ikke åpenbart?
Dette er ikke bare et hotell, men en lokasjon,
og vi er i en...
-En film. -En film.
Kutt!
Dere ødela alt. Alt.
Takk?
Takk.
Du har rett, Velma. Dette er en film.
Jeg er ikke bare Alan, hotelldirektøren,
jeg er Alan, filmregissøren.
Alan Smithee?
Ja. Dette skulle bli mesterverket mitt.
Noe som føltes sant og ekte.
Men nå er det ødelagt.
For alltid.
Men hvorfor oss?
Det eneste studioer bryr seg om for tiden,
er franchiser, som de "found footage"-skrekkfilmene
som skaper tonnevis av oppfølgere.
Så jeg tenkte jeg kunne lage min egen.
Da jeg gjorde undersøkelser til min neste store greie,
kom jeg tilfeldigvis over nettsiden deres,
Mysteriebloggen.
Har vi en blogg?
Hva er det?
Som jeg sa...
Det er en seksjon som heter "Uløste skurkestreker".
Den mest populære delen, om jeg får si det selv.
Og der står det alt om en motvillig varulv
og om Zombieøya.
Men Zombieøya var ikke uløst.
Kattemenneskene ble oppløst
mens zombiene gikk tilbake til evig hvile.
Det er ikke noe med det du nettopp sa
som høres løst ut.
Men du brukte bare zombiene.
Hva med kattemenneskene?
Kattemennesker, varulver...
De kostymene er for kostbare.
Zombier derimot,
er like billige som en bøtte med plastproteser.
Så jeg bestemte meg for å lage en film.
Men først måtte jeg finne ut
hvordan jeg skulle få dere tilbake på øya.
Jeg leste om Shaggy
og Scoobys kjærlighet for TVs Elvira.
Skrekkfilmvertinnen som har alt.
Og siden alle Hollywoodskrullingene kjenner hverandre,
ringte jeg henne og ba om hjelp til å overbevise folk om
hele ferielureriet.
Du er den anonyme sponsoren.
Skyldig.
Så måtte jeg introdusere zombiene
på en måte som var spennende for publikum,
men ikke overbevise dere om den kommende trusselen.
Så du hogget ned treet for å sperre veien hit.
Og kuttet opp bildekkene.
Nei, faktisk ikke.
Jeg vet ikke hva det var.
Enda et mysterium.
Kanskje, bare kanskje et uløst et.
Ja, vel...
Zombiene angrep først på spaet.
Jeg håpet på en sekvens der man ble jaget av zombiene,
kanskje en storslagen avslutning som involverte hotellet.
Men nei,
dere fant en måte å fange zombiene på før jeg ble ferdig.
Jeg hadde sluppet unna med det,
hadde det ikke vært for dere snushaner
og den utrolige evnen til å løse mysterier.
Måneder med gransking var bortkastet,
jeg fant til og med dette rare, lille smykket på øya,
som jeg trodde var et tegn på at filmen ble noe av.
Simones smykke?
Det var ikke mye til hjelp.
Det var ikke særlig hyggelig.
Du fikk oss bekymret for at det foregikk noe skummelt.
Ja, og vi fant ut
at det eneste skumle, var deg.
Jeg er virkelig lei meg.
Jeg tenkte at med deres utrolige prestasjoner,
deres attraktive utseende...
Tja... Jeg antar det.
...og morsomme timing...
Herlig! Gi meg fem.
...ville det virkelig bli en fantastisk film.
Men nå får jeg aldri fullført filmen.
Å nei.
Ikke gråt, Alan.
Det du gjorde var feil,
men vi kan fremdeles lage filmen.
Kan vi det?
Selvsagt. Hvor vanskelig kan det være?
Huske noen replikker her og se redd ut der.
-Mener dere det? -Hvorfor ikke?
Vi skal jo ha det moro.
Da får jeg endelig tid til å finne ut
den hvite hvalen av uløste skurkestreker.
Mysteriet på Zombieøya.
Mine damer og herrer,
la oss lage en film!
Det hjelper alltid med tårer.
VIKTIGPER
ZOMBIETENÅRINGENE OG DOMMEDAGSØYA
Hollywood.
I denne scenen oppdager dere skatten til Morgan Moonscar
og må åpne den for å kunne sende de onde zombieåndene
tilbake til der de kom fra.
Det er ikke slik historien er.
Zombiene var ofre for kattefolket.
Hallo? Basert på en sann historie.
Er det bare meg,
eller nå som Velma kan løse mysterier igjen,
så ser hun etter et overalt?
En gang sluttet jeg med gluten i ett år, og etterpå
spiste jeg mer gluten på én dag enn jeg hadde gjort noensinne.
Jeg tror dette er sånn.
Hva er gluten?
ZOMBIETENÅRINGENE OG DOMMEDAGSØYA - OPPTAK 20
Det er kaldt.
Dere er våte og skjelver.
Men vi er ikke... våte.
Action!
Det er henne! Hun er tilbake!
Jeg har savnet deg så mye!
Jeg kan ikke tro det.
Utrolig at det er deg, hvor har du vært?
Freddy, går det bra?
Fred, det er ikke den ekte Mystery Machine.
Det kan du ikke vite.
Kanskje hun ble sterkere og brøt seg ut for å finne meg!
Dessverre, Fred.
Fred, folkens, møt Seaver. Han er stuntmannen vår.
Morn.
Seaver fikk bygget denne vakre maskinen
til filmens høydepunkt.
Vi skal hoppe med den over hotellet
mens vi blir jaget av en zombieskokk!
Ja! Jeg har kjørt den frem og tilbake på øya
siden vi kom med fergen i går.
Fergen?
Jeg trodde jeg hallusinerte!
Hvorfor sa du ingenting?
På grunn av løftet.
Jeg var så desperat etter å løse et mysterium,
at jeg trodde jeg fant på et.
Jeg trodde jeg holdt på å bli gal.
Men nå som jeg vet at jeg ikke holder på å bli gal,
kan jeg få kjøre den?
Nei, det får du ikke.
Det kreves en opplært ekspert for å kjøre denne.
Men du kan sitte foran mens jeg parkerer den i fergen for natten.
Kult!
Dere får håndtere det mens vi beveger oss mot neste scene.
Hva er den neste scenen?
Dere får se.
Og, action!
Jeg er sulten.
Nei, Scooby, nei. Replikken er: "Jeg er redd."
Prøv igjen.
Jeg er sulten.
Nei, Scoobs. Det er: "Jeg er redd."
Replikken er: "Jeg er redd."
Jeg er...
...sulten.
Det er ikke: "Jeg er sulten", men: "Jeg er..."
Hva?
Scooby, vet du hva? Jeg fant ut
at det er tomt for mat.
Jeg gjentar: Det er tomt for mat.
Jeg er
redd!
Perfekt!
Ok, Seaver. Bare løp rett gjennom vinduet.
Dette kameraet vil fange opp alt i perfekt HD.
Fred, hva holder du på med?
Jeg setter pris på Seaver og alt, men jeg trenger ikke en stuntmann.
Jeg kan gjøre mine egne stunt.
Jeg er en handlingens mann, tross alt.
Nei, Fred, du er en mann med halstørkle.
Det er en stor forskjell.
Jeg setter pris på engasjementet ditt, Fred,
men hva om du blir skadet?
Du er en av stjernene.
Hvis du ikke kunne fortsette, hadde filmen vært over.
Du har vel rett. Jeg...
Jeg er ganske viktig.
Selvfølgelig har jeg rett.
Jeg er Alan Smithee. Har du sett hvor mange filmer jeg har laget?
-Nei. -Det er mange.
En hel haug. Du må stole på meg, Fred.
Er du klar, Seaver?
Action!
Fred, ikke!
Jeg bommet.
Lege!
Sjef, vi har et problem.
Hva slags problem?
Jeg tror vi hadde en garderobesvikt.
Garderobe!
Vi må ha større bukser.
I denne scenen har zombiene trengt dere opp i et hjørne.
Dere må bare stå der og se skremt ut.
La oss øve.
Se skremt ut.
Ja da. Jeg fikser det etterpå.
På plass, alle sammen!
Action!
ZOMBIETENÅRINGENE OG DOMMEDAGSØYA - OPPTAK 38
Pass opp!
Alan, går det bra?
Ja, men hva skjedde?
Ser ut som noen kuttet tauet med vilje.
Men hvorfor?
Er det kattehår?
Palmetreet. Simones smykke.
Det er dette, Velma. En av de uløste skurkestrekene!
Det skjer. Jeg må gå!
Fred, jeg tror ikke det går bra med henne.
Vi har større problemer, Daphne.
Vi har visst enda et mysterium her!
Kan du gjenta det?
Kanskje med litt mer glød?
Greit.
Vel, folkens...
Vent litt. Jeg er ikke klar.
Jeg er klar.
Om tre, to, én.
Folkens, vi har visst enda et mysterium her.
Kutt! Det var bra. Veldig bra.
Neste scene.
Velma! Går det bra?
Det går bedre enn bra.
Jeg skal endelig komme til bunns i Zombieøyas mysterium!
Men vi har allerede det!
Det var bare en film Alan ville at vi skulle være med i.
Hold tritt, Blake. Ikke den Zombieøya.
Den andre.
Den der kattefolket dukket opp og prøvde å suge ut livskraften vår!
Aldri i verden om de var ekte!
Det trosser vitenskapens lover.
Men det var det, Velma. Vi var der.
Nei. Det må være noe annet.
Noe vi kan forklare.
Nå som de er tilbake, er det min sjanse
til å finne ut hva som egentlig skjer, ellers heter jeg ikke Velma Garbo.
Du heter Velma Dinkley.
Ikke siden jeg ble filmstjerne.
Velma!
Vent, er kattefolket tilbake?
Jeg vet at dere er der ute.
Kom igjen, pus.
Dette er det siste opptaket i dag.
Den magiske timen!
Vi kjører i gang værmaskinen og tar zombieangrepet.
Dere må bare løpe den andre veien.
Løp!
Shaggy!
Det er bare en katt, Scoob. Ikke vær bekymret.
Glem det!
Jeg burde bli skremt,
men dette øker virkelig produksjonsverdien!
Ligg unna.
Ligg unna! Jeg er allergisk!
Beklager, sjef. Vi slutter.
Hva? Kom tilbake, dere kan ikke bare dra!
Hva med kunsten? Hva med å ofre?
Vi klarer ikke å holde dem unna.
Er de katter?
Nei. De er...
...kattemennesker!
Vi må komme oss vekk herfra.
Nei! Vi må gjøre ferdig filmen!
Filmen?
Vi blir angrepet av udødelige kattefolk,
og du er bekymret for filmen?
Hvem bryr seg? Det må finnes en måte å komme seg vekk fra øya på!
Fergen.
Ja.
Jeg møter dere der.
Han har rett. Den siste fergen drar i kveld.
Hvis vi skynder oss, kan vi rekke den og komme oss vekk fra øya!
Kom igjen!
VELKOMMEN TIL PARADIS
Alan?
Å nei! Hva gjorde du?
Vi kan ikke dra.
Ikke før vi gjør ferdig filmen.
Vi må gjøre den ferdig!
Alan har blitt gal.
Og vi har mistet vår eneste vei vekk fra øya.
Nei!
Jeg skal ikke miste enda en. Ikke igjen.
Ikke denne gangen!
Fred, ikke gjør det!
Jøsses...
Kanskje han ennå kan bli stuntmann.
Slapp av, kjære. Freddy er her.
Jeg kan ikke se ham!
Alle sammen, sett dere inn i Mystery Machine.
Fort!
Ikke tenk på meg.
Noen må ta kameraet og filme dette!
Freddy, gjør noe!
Hvorfor trenger kattefolket Simones smykke?
Det undrer jeg også på.
De haler innpå!
Hva var det?
Uflaks. Virkelig uflaks!
Pass opp!
Takk.
Fred, U-sving. Nå!
Hva nå?
Det er bare én utvei, Fred.
Tror du at jeg klarer det?
Jeg vet du klarer det.
Freddy, hva gjør du?
Hold dere fast.
Jeg må filme fra utsiden.
Ja!
Det var utrolig. La oss gjøre det igjen.
Bra jobbet, Fred. Du var både rask og voldsom.
Takket være min flyvende drone, så fikk vi med alt til filmen!
Jeg tror det er viktigere ting å bekymre seg for enn filmen.
Se!
Fort, alle sammen! Sett kursen mot hotellet!
Hun er min kjære og jeg er hennes mann
Hun snurrer meg rundt lillefingeren
Hun er sukkeret i teen min
Forstår du ikke At vi er skapt for hverandre?
Søt som sukker og ren som gull
Hun får meg mo i knærne, ja, det er sant
Jeg er bare hennes, kompis, hjerte og sjel
Jeg skulle bare ønske At hun følte det samme
Hun er min kjære og jeg er hennes fan
Men hun er varm og kald
Hun er et gummistrikk
Hun er frampå, men krysser ikke grensen
Men jeg skal vente for alltid På at hun skal bli min
Søt som sukker og ren som gull
Hun får meg mo i knærne, ja, det er sant
Jeg er bare hennes, kompis, hjerte og sjel
Jeg skulle bare ønske At hun følte det samme
Hun er min kjære og jeg er hennes mann
Hun snurrer meg rundt lillefingeren
Hun er sukkeret i teen min
Forstår du ikke At vi er skapt for hverandre?
Velkommen til Moonstar øyhotells fineste restaurant.
For det skarpsindige, udødelige kattemennesket
har vi den fineste fisken fanget i de omkringliggende sumpene.
Vær så god og sitt.
En skikkelig godbit som dere kan spise.
God appetitt.
Det rimer.
Hva slags katt liker ikke fisk?
De er visst i siget.
Hvor kom du fra?
Kom igjen.
Hva skal vi gjøre nå? De kommer etter oss på et blunk.
Vi trenger et godt gjemmested.
Hvorfor ser alle på oss?
Så uhøflig.
Fordi dere er de to beste til å gjemme dere.
Godt poeng.
Vi vet om et perfekt sted.
Inn med dere, fort!
Er vi sikre på dette?
Sikre nok.
Hvor er vi?
Jeg husker dette.
Det var her kattefolket prøvde å suge ut livskraften vår
sist vi var her.
Men vi stoppet dem jo. Kanskje dette er slektninger?
Kanskje, kanskje ikke.
Ingenting føltes rett med vårt tidligere eventyr,
men jeg klarte ikke å finne ut hvorfor.
Hei, Scoobs. Gå rundt her og film litt.
Går det bra, Scoob?
Ja.
Hvorfor er det et hull midt i hulen?
Hvorfor er det hull overalt?
Noen har visst gravd etter noe.
Kanskje kattefolket trengte en kattedo.
De leter sikkert etter Moonscars bortkomne skatt.
Men hvorfor trenger mystiske, udødelige skapninger en skatt?
Det samme spør jeg om.
Se på dette.
Det er måneskiven.
Kattefolket ventet på fullmånen ved høstjevndøgn
for å stjele livskraften vår.
Det er merkelig.
Kattesymbolet på måneskiven ser ut som Alans smykke.
Greit nok, men hvis kattefolket er ekte,
er resten av legenden også sann.
Hvis vi ikke kommer oss ut, er vi døde,
eller i hvert fall udøde, som også høres ganske ille ut.
Jeg tror jeg har funnet ut hva det er med kattefolket,
og enda viktigere: Jeg tror jeg vet hvordan vi stopper dem.
Men det er for sent. Høstjevndøgnets fullmåne er her.
Det betyr at vi blir forvandlet til zombier.
Jeg tror du har rett denne gangen.
Hjerne.
Jeg trenger hjerne.
Nei, ligg unna.
Stopp. Vi visste ikke at forbannelsen var ekte.
Det var ikke engang min idé.
Som jeg mistenkte.
Velkomstfolkene og fergekapteinen
fra da vi først kom på øya.
Hva? Dere er slett ikke zombier.
Og dere er ikke sjelesugende kattefolk.
Bravo!
Jeg kunne ikke bedt om en bedre opptreden.
Det var utrolig. Jeg visste ikke at dere hadde det i dere.
Men hvordan?
Det var veldig enkelt.
Etter vi fant ut at de laget en film,
fant jeg ut at den som prøvde å sabotere filmen, måtte gjøre det av en grunn.
Da vi så hullene i grotten og pidestallen, ble alt klart.
Noen fra øya leter etter Moonscars skatt.
Hvem var de eneste som var på øya,
men som ikke deltok i filmen?
Disse tre.
Hvordan visste du at de ville bli skremt av zombiene?
Hvis de var overbevist om at Moonscars skatt eksisterte,
noe den selvsagt ikke gjør,
måtte de tro litt på forbannelsen.
Vi la fra oss smykket for å lokke dem dypere inn i krypten
og kledte oss ut som zombier for å skremme dem inn i fellen min.
Det fungerte perfekt, forresten.
Men hva med gullet?
Gode, gamle Scooby Snacks pakket i gullpapir
fra Alan Smithee-produksjonen.
Det er fortsatt et par ting jeg ikke forstår.
Bare et par?
Hvordan kontrollerte de kattene?
Med denne.
De fire brukte en kattefløyte for å få dem til å adlyde.
Fire? Vi er bare tre.
Aldri i livet!
Det er den skumle, svarte katten,
den som laget hullet i taket på Mystery Machine.
Som angrep oss i gangen.
Scooby, nærbilde. Dette utsnittet, akkurat her.
Det er kanskje, bare kanskje,
et udødelig kattemenneske igjen på øya.
Kanskje dere ikke stoppet alle sist dere var her.
Kanskje de fremdeles eksisterer.
Vandrende rundt på øya etter sitt neste offer.
Spar på det opptaket. Det var gull verdt.
Jeg vet hva dere tenker.
Jeg sier ikke det fordi
"basert på en sann historie" vil selge flere billetter.
Dere har rett. Det er akkurat det jeg sier.
Det skal stå rett under tittelen!
Her er eskorten deres, akkurat i tide.
Vi hadde sluppet unna, hadde det ikke vært for dere...
-Dere... -Snusende snørrunger.
Ikke glem talentfull filmregissør, Alan Smithee.
Vi har ikke glemt ham.
Din tid kommer, Smithee.
Helt sikkert, men ikke før deg.
Kos deg med å sitte fengslet i 15 til for alltid, frøken.
Jeg var så nær å fullføre filmen.
Jeg trengte bare en førsteklasses slutt.
Du prøvde i hvert fall, Alan.
Det kiler.
Se på det. Jeg lurer på hva de driver med.
Legenden sier at kattene
var vokterne til Moonscars skatt.
Kanskje...
Kan det være det?
Jøss!
Det er gull! Utrolig!
Jeg er rik! Veldig rik.
Med alt det gullet kan du lage en oppfølger eller en trilogi.
Ja, en trilogi.
Tuller dere?
Etter denne filmen er jeg ferdig i filmbransjen.
Jeg trodde at regissering var drømmen din.
Jeg har en ny drøm.
En som involverer pensjonisttilværelsen på en tropisk øy
der ingen sier hva du skal gjøre,
og risikerer fremtiden din for en kassasuksess.
Det har virkelig vært en fornøyelse å jobbe med dere unger,
men jeg har blitt pensjonist.
Litt av en ferie, ikke sant?
Kanskje den beste ferien noensinne!
Hva mener du, Velma?
Jeg får endelig krysse av en av mine uløste skurkestreker.
Uløste? Men kattefolket fra sist gang...
Må være de samme som lette etter skatten denne gangen.
Og de opprinnelige zombiene?
Sumpgass.
Det er nok best å la henne få denne, Fred.
Vi kan ikke slutte å løse saker
fordi vi kan bli skadet eller tråkke noen på tærne.
Det ligger i blodet vårt.
Det er skjebnen vår.
Velma har rett.
Vi burde ikke ha fått dere til å love å ikke være dem dere er.
Ja.
Dessuten, uten å forbrenne kalorier ved å løpe fra monstre,
har jeg nok lagt på meg en halv kilo.
Hvem visste at redsel var god trening?
Hva sier dere? Mystery Inc. for alltid?
Freddy?
Selvfølgelig er jeg med. Men skal vi gjøre dette,
må vi ha den ekte Mystery Machine.
Jeg burde aldri ha solgt den i utgangspunktet.
Vi skal gjøre alt vi kan for å få den tilbake.
Så...
Mystery Inc. for alltid!
Utrolig.
Sheriff, hva gjør du her?
Da jeg hørte at noen tenåringer og en hund havnet i bråk
med kjeltringer utkledd som katter,
kom jeg for å ta en titt.
Jeg hadde visst rett.
Dere løser mysterier igjen, eller hva?
Var vi ikke enige om at dere skulle slutte med det?
Men, sheriff...
...vi må løse mysterier.
Det er det eneste vi er flinke til.
Hvorfor lar du oss ikke være dem vi er ment å være?
Du trenger ikke å gråte, Daphne. Dere kan helt sikkert gjøre noe annet.
Men det finnes ikke noe annet. Det er livet vårt.
Hvis dere må.
Takk, sheriff.
Tårer fungerer alltid.
Siden jeg ikke kan overtale dere,
kan jeg bare be dere om å være forsiktige.
Det er mange folk der ute
som vil mislike at dere blander dere.
Forstått. Takk, sheriff.
Ja vel. Vil dere sitte på hjem?
Kanskje litt senere.
Man blir sulten av å være zombie.
Ja visst.
Scooby-Dooby-Doo!
Hallo, mine små friker. Velkommen tilbake til showet.
Nå kommer en zombiefilm som vil sørge for at dere vil ha mer.
Hold på halene mens vi ser
Zombietenåringene og Dommedagsøya.
Seriøst? Er det tittelen?
Snurr film.
På en øy omringet av vann,
vil en gruppe med naive tenåringer stå overfor en skrekk
som ikke er menneskelig.
Og... action!
ZOMBIETENÅRINGENE OG DOMMEDAGSØYA - OPPTAK 137
-Jeg er sulten. -Kutt!
Jeg er sulten.
Sulten.
Jeg er...
...sulten.
Kutt!
Action!
Kutt!
Fred, ikke igjen.
Action!
Hør her. Jeg vet det er mystiske greier rundt hver...
MYSTERIEBLOGGEN
Kutt! Du ødela alt. Alt!
Tekst: Bente