О великий і могутній Рапу...
ми молимо тебе про воду та їжу.
Не за себе молю, а за мою доньку.
Я стомилася.
Ти страждав.
Прийди до мене.
Ти страждав.
Прийди до мене.
Ти страждав.
Що в нас тут?
Ви подивіться.
Жере всі мої фрукти.
Рапу.
Що несе світло.
А, котрийсь із моїх.
Я Горр, останній із твоїх послідовників.
Ми втратили все, володарю.
Земля пересохла.
Усе життя вимерло.
Але наша віра в тебе не похитнулася, і тепер ми чекаємо обіцяного...
вічного раю.
Ви тому святкуєте?
Він думає, що вічний рай існує.
Ні. Ні, вибачай.
Якого тобі ще вічного раю, пес!
Ми святкуємо свіжу здобич.
Ми щойно прикінчили власника Некромеча...
- Ти страждав. - ...щоб не зачепив
- богів тим клятим клинком. - Помстися.
Він погрожував поховати всю мою імперію.
Але володарю...
твоєї імперії вже не існує.
Нема кому тобі поклонятися.
Будуть інші послідовники, що замінять тебе.
Так завжди буває.
Ми страждали...
і голодували.
Моя донечка померла...
- в ім'я тебе. - І правильно.
Страждати заради богів - ваша єдина мета.
Після вашої смерті нема нічого.
Крім смерті.
Ти не бог.
Я зрікаюся тебе.
Тепер у твого дурного життя нарешті є мета.
Принести себе мені в жертву.
Якщо прагнеш помсти,
убий усіх богів.
Іди до Вічності.
Якщо прагнеш помсти,
виклич Біфрост.
Іди до Вічності.
- Убий усіх богів. - Виклич Біфрост.
Іди до Вічності.
Убий усіх богів.
Меч обрав тебе.
Тепер ти проклятий!
Смішно.
Не схоже на прокляття.
Схоже на обіцянку.
Ось моя обітниця.
Усі боги помруть.
Підходьте, сідайте довкола.
І слухайте легенду про космічного вікінга.
Він же бог грому. Він же Тор, син Одіна.
З нього ростили воїна.
Тора вчили допомагати вигравати битви,
битися в чесному бою за тих, хто не може битися сам.
Він ріс собі та й ріс.
Він був чуттєвим, як усмішка.
І кохав без тіні дискримінації.
Якось покохав хвацьку любительку пристрастей.
Ще якось - Вовкожінку...
на Жінкововчиці.
Та справжнім, єдиним коханням Тора була мешканка Землі на ім'я Джейн Фонда.
Стоп. Ні. Джейн Фостер.
Та на жаль, у тій битві за кохання Тор програв.
Більше того, у той час він втратив багатьох.
Свою маму.
Свого тата.
І цього типа.
І ще такого.
Цього, хто він там.
І Геймдалла.
І свого брата.
І свого брата, знову.
І знову.
Бідний Тор бачив вибух його планети.
А тоді сказав: "Що я накоїв?"
Здавалося, він втратив усе й усіх, кого любив.
Тому він сховав своє серце за великим жирним тілом...
щоб більше ніхто його не розбив.
Але хоч він і перестав любити, битися він не переставав.
Він об'єднався з Вартовими галактики...
і вирушив у класичні пригоди Тора.
Привів себе в форму.
Доклавши неабияких зусиль.
Кров'ю і потом, і ніколи не забуваючи качати ноги.
Тіло татка стало тілом бога.
Але в тілі бога й досі жив журливий чувак...
який рвався назовні.
Бо всі тіла, які були в Тора за минулі роки,
не могли приховати біль, що гриз його зсередини.
Він перестав шукати любов...
змирившись, що годиться лише для одного.
І в мовчазних роздумах чекав, доки хтось скаже:
"Торе, для перемоги в цій битві потрібна твоя допомога".
Торе.
Для перемоги потрібна твоя допомога.
Ходімо.
Добре. Пішли, Грімсокиро. До роботи.
Треба поспішати.
Люди гинуть.
До зустрічі внизу.
Швидше!
Віддай їх мені. Бо ще поламаєш.
Я є Грут!
Обслинив своїм соком.
- Усім привіт. - Ну і ну, дивіться, хто прийшов.
Як життя, народ?
Жахливо!
Ми зараз усі здохнемо.
Ти казав, тут буде кайфова відпустка.
Я казав: "Як кайфова відпустка".
Та подивіться на величний небосхил. Три сонця Сатурну.
Що може бути кайфовіше?
Реальна відпустка!
Здохніть, падлюки Бускану!
Боже грому.
Королю Якане.
Ви нарешті вступили в наш бій.
Ну, як то кажуть: "Краще пізно, ніж ніяк".
Так, дуже мило.
Як ви знаєте, колись ми жили в мирному оазисі.
- Але тоді наших богів убили. - Убили?
А тепер наш священний храм лишився без охорони,
а його силою заволоділи орди Габуска.
Це наша найбільша святиня, а він її оскверняє.
Скоро перестане.
Королю Якане, скажіть їм, що тут сьогодні сталося.
Розкажіть, як Тор
та його задрипана, різномаста команда з безнадійних невдах
переломила хід битви
та вписала свої імена в історію.
Може, шансів у нас небагато, але ось що я вам скажу...
Починається.
Це скінчиться тут і зараз!
Він же не піде в храм, правда? Ні.
Усі молодці.
Усі ми можемо приписати собі ці заслуги за роботу разом.
Ми вклали серця й душі в подолання ворога
з мінімальними втратами.
Це класична пригода Тора!
Ура!
ТЕОРІЯ ФОСТЕР ПРО ПОДОРОЖІ В ЧАСІ Д-р Фостер
Хороша книга?
Так.
Це я її написала.
Чекайте. Ви доктор Джейн Фостер?
Так.
- Привіт. - Привіт.
Як там міст Ейнштейна-Розена?
Це складно.
- Так. - Дуже складно.
Вам потрібна 3D-модель.
Ви бачили "Крізь обрій"?
Ні.
- "Інтерстеллар"? - Ні.
Там усе чітко пояснюється.
Добре. Міст Ейнштейна-Розена
формує складки в просторі, тому точка А і точка Б
співіснують у часі й просторі.
Ось так.
Ви зіпсували свою книгу.
Але ви зрозуміли червоточини.
Подивіться те кіно.
- Добре. - Так.
Побачила гострі "Чітос", мала взяти.
Ну як справи?
Справи казково.
Ти ще комусь казала, крім мене?
Дізнавшись, люди починають поводитися дивно. Вони якось змінюються.
Мені це зараз не потрібно.
Коротше, не так і погано.
Джейн, четверта стадія.
Зі скількох?
З чотирьох.
Про які ми знаємо.
Ти зараз маєш десь бути,
і це важливіше за хіміотерапію?
Ні.
Ти рвешся в лабораторію.
У мене ідеї, я їх випробовую.
Добре, ні. Візьми перерву.
Знаю, твоя робота здається обов'язковою,
інакше ти підведеш усю цивілізацію,
але ти не чуєш те, що тобі хоче сказати всесвіт,
тому я перекладу.
Повільніше.
На цю боротьбу потрібні сили.
Я боротимуся по-своєму, добре?
Ну, щоб ти знала,
"по-своєму" не означає самій у лабораторії.
Може, час розіграти карту космічного вікінга.
Це не карта.
Карта.
- Карти нема. - Є.
Вона висока, білява й сліпуча.
Це карта-красень.
- Джейн, точно? - Дарсі,
я розберуся з цим сама.
ІМ'Я: Д. ФОСТЕР ДАТА: 30/04
Результати не змінюються.
Боюся, хіміотерапія не діє.
Мені дуже шкода, Джейн.
Якщо я можу допомогти або захочеш поговорити, дзвони.
"МІФИ ВІКІНГІВ"
МЙОЛЬНІР
ДАВАВ ЇМ
ВИТРИВАЛІСТЬ І ДУХ.
МІЦНЕ ЗДОРОВ'Я,
ВІТАЄМО В НОВОМУ АСГАРДІ ПОВІЛЬНО
ТОНСБЕРГ
ТУРИ В НОВИЙ АСГАРД
Пахніть, як король, бо ви того варті.
"Олд Спайс".
Знято!
РІЖКИ БЕЗКОНЕЧНОСТІ
Погляньте. Як тут гарно.
Дім.
Так, дім, батьку.
Ми заберемо тебе додому.
Так. На планету Асгард.
Асгард - не планета, сини.
Це народ. Це ви!
Зараз мені пора перейти у духовний вимір.
Я займу своє місце
у великій бенкетній залі Вальгалли,
місці спочинку богів.
А, ще одне.
У вас є сестра.
А зараз я перетворюся на божественний зоряний пилок
і попрощаюся.
Дивіться.
Бачите? Почалося.
Я зникаю.
Ні!
Батьку!
Але чекай! Брате!
За нами з'явився зловісний портал.
Трансформуйся!
Я Гела, богиня смерті.
Я повернулася в Асгард, щоб заявити про своє право законної спадкоємиці трону,
і ніхто мене не зупинить!
Зі мною чи вмріть!
Ми не будемо з тобою, відьмо! Мйольнір!
Неможливо!
Я зламала твій молот!
Час помирати!
Біфрост!
Ви майже відчуваєте силу
цих величних і непорушних каменів.
Гаразд. Повертаймося в селище,
де можна випити справжню асгардійську медовуху.
Ходімо.
Боже нещастя,
ми дякуємо тобі.
Ми боялися, що будемо вічно воювати без захисту наших богів,
але тепер запанує мир.
За твоє служіння прийми, будь ласка, ці дари.
За традицією захисникам нашого світу дарують великих звірів.
Величезні цапи!
Ви подивіться! Які чудові.
Коргу, поглянь. Які ж вони гарні.
Королю Якане, щиро вам дякую.
Слухайте, стосовно храму...
Не хочу про це.
Знаю, але все ж важливо...
- Я сумую. - ...щоб об'єкти...
- І злюся. - Мовчу.
Не забудьте цапів.
Яких ви прийняли. Забирайте з собою.
Повернути не можна.
- І правда гарні. - Еге ж, гарні.
Ще вони постійно волають.
Звикнуть.
Я є Грут.
Треба знайти пульт, щоб завантажити сигнал біди!
Згадуй, де був. Куди дів пульт?
Певно, його зжер цап!
Цапи не їдять пультів. Ти що?
Я в лайні не ритимуся!
Люблю їх! Хай живуть із нами вічно!
Знайшов пульт!
Я їх пристрелю.
- І я. - Працює?
Ні. Він не заряджений.
- Знайди зарядне... - Геть!
Гей, ти чого! Стій! Чекай!
- Коргу, ти як? - Так. Норм.
Добре. Усі заспокойтеся. Цапи звикнуть.
Як ні, пустимо на м'я...
...кі пояси.
Від радикуліту. Можна й продавати.
Кажуть, їх можна кликати свистом,
десь отаким...
Ні, не таким. Ні, не так.
І не так. Спробуй ти.
Ні, не так.
- Привіт. - Крегліне!
Ні, не так.
- Ти весь час був тут? - Як ти й казав.
Це Гленда. Ми одружені.
Я є Грут.
Що ми тобі казали про поспіх у нових стосунках?
Що не варто спішити.
Так, не можна женитися на кожній планеті.
СИГНАЛИ БІДИ
Я є Грут.
Нарешті!
Так, отже. Сигнали біди.
Допоможіть нам! Бог-м'ясник знайшов нас!
Бог-м'ясник?
Повісив їх як попередження.
Гляньте, скільки богів, убитих.
Наших найкращих чемпіонів знищено.
Жах.
Хто міг таке зробити?
Торе, де ти?
Стоп. Що то було? Назад.
Програй оте.
- Торе, де ти? - Сіф?
Ти потрібен нам тут.
Подруга в небезпеці. Їдьмо.
Заводьте корабель.
Не знаю, може, розділимося?
Стількох треба рятувати, поглянь, скільки сигналів...
біди.
Торе.
Ти впораєшся?
Захоплююся вашою відданістю одне одному. Це диво.
На жаль, у мене так не буде.
Друже, якщо можна...
Можна.
Проживши тисячі років, ти не знаєш, хто ти.
Я збивався з дороги.
Та потім знайшов сенс і любов.
Так, у мене її забрали, і це біль.
Але краще вже цей жах, ніж відчуття порожнечі.
Сподіваюся, одного дня ти знайдеш те...
від чого відчуєш цей жах.
Я вже був закоханий. Нічого не вийшло.
Вони або мруть страшною смертю, або кидають мене, написавши листа.
Я не знаю, що гірше, тому й тримаю усіх на відстані.
Ти надто звик. Чорт, я знав.
Вам треба їхати. А я знайду Сіф.
Реагуй на інші виклики. Галактиці треба Вартові.
- Так. Ми вже їдемо... - Знаю, це боляче.
Але краще вже так. Вір мені.
Щоб полегшити біль, може...
бери цей корабель як дар на прощання?
Даруєш мій корабель?
Так, він твій.
Хай і тобі буде про що з ним згадати, як мені.
Він трохи темпераментний.
Але служитиме добре й рятуватиме.
- Заводжу. - Дякую.
Бувай, старий друже.
Людське рукостискання
переходить в асгардійське.
У змію, якій не можна довіряти.
Реально затягуєш.
І закінчимо класичним асгардійським "дай один".
Їдьмо.
Бережи мій екіпаж. Їм буде важко.
Та швидше!
Цю не бережи.
Пам'ятай, що я казав.
Якщо зіб'єшся з дороги,
поглянь в очі людям, яких любиш.
Вони скажуть тобі, хто ти.
Ну все. Бувай.
Якщо що, згадуймо тільки хороше.
Ми, асгардійці, кажемо: "Мандруй зі швидкістю круків Одіна.
Побачимося у Вальгаллі, питимемо медовуху..."
- Полетіли. - Знову самі. Лише ти і я.
Грімсокиро!
Обережно, дурнувата сокиро!
То що робимо, брате?
Знайдімо Сіф!
Хто чи що воно таке?
Фалігар, бог фалігарійців.
Один із наймиліших богів на світі.
Ні.
Сіф, це я, Тор.
Сину Одіна?
У тебе руки немає.
Їдьмо додому.
Ні! Залиш мене тут.
Я хочу померти смертю войовниці.
На полі бою. У битві.
Тоді я зможу зайняти своє місце у Вальгаллі.
Не хочу тебе засмучувати,
але щоб потрапити у Вальгаллу, воїн має вмерти в бою.
- А ти вижила. - Трясця.
Може, твоя рука у Вальгаллі.
Що тут сталося?
Полювала на божевільного.
Прибула за ним сюди, але це пастка.
Хто божевільний?
Бог-м'ясник скоро прибуде сюди.
Він хоче знищити богів.
На черзі Асгард.
9 ВИМІРІВ "ГАНЗ Н РОУЗЕС" ВЕЛИКИЙ ФЕСТИВАЛЬ РОКУ
Дивіться, це Тор!
- Торе! - Ведіть Сіф у шпиталь.
Агов!
Кого збісив зараз?
Я не винен. Я й не бачив
цього, що це.
З поверненням.
Що за новачок?
Отой? Він тобі сподобається.
Мйольніре!
Це я, Тор.
Не бачили мій молот?
Мйольніре, сюди.
Мйольніре?
Мйольніре.
Ти повернувся!
Мйольніре!
Перепрошую.
Вітаю. Це в тебе мій молот.
І мій прикид.
Гей!
Досить дуркувати.
Може, знімеш маску й покажешся?
Давай.
Привіт.
Джейн?
Ось послухайте легенду про Тора та Джейн.
Він був богом грому, а вона - жінкою науки.
І хоча вони були з різних світів,
чомусь це було логічно.
Разом вони вирушили в подорож кохання.
Тор учив Джейн бути бійцем...
А Джейн учила Тора бути людиною.
Минав час, а їхнє кохання тільки міцніло.
Вона неймовірна, так, Мйольніре?
Пообіцяй мені, що завжди захищатимеш її.
І я тебе люблю, друже.
А настільки міцне кохання вміє ставати чарівним.
Тор планував майбутнє
і все, що могло в ньому бути.
Що більше він думав про життя з Джейн, то більше боявся його втратити.
І хоча Джейн не хотіла визнавати,
вона теж боялася його втратити.
Так вони звели між собою стіни.
Нік Ф'юрі
Тор рятував людство.
Геймдалле!
І Джейн займалася тим самим.
Ще й як.
І з часом відстань між ними росла й росла, аж доки не стала нестерпною.
Де тонко, там і рветься.
Я цілу ніч не спатиму, щоб проаналізувати ці дані. Ясно?
А я ніч не спатиму, щоб це прибрати.
- Дві тарілки! - І ще дві виделки!
І однієї ночі воно й порвалося.
Джейн написала записку.
А Тор її прочитав.
І їхня легенда раптом стала міфом.
Чи їм так здалося.
З тобою все добре?
Так, трохи жарко в...
Щось мені...
У шоломі починається клаустрофобія.
Як?
Може, потім поговоримо?
Аякже.
Рада була зустрічі.
Що?
Убий усіх богів.
О. Це що, Некромеч?
Круто. Я про нього тільки читав.
Тоді ти знаєш, що буде боляче.
Біль.
Що таке біль, як не уявлення слабких?
Алло, він гострий!
Готовий?
Не чіпай мої речі.
Так, краще тікай, боягузе.
Діти. Вони забирають дітей!
Мамочко!
Мамо!
Тіньові монстри. Гидота.
Я двічі облетіла світ. Ніде нічого.
Боягузи, певно, втекли. Ми їх знайдемо.
- Оце возз'єднання. - І не кажи.
Скільки? Років три, чотири?
Вісім років, сім місяців, шість днів.
Я не забув,
як востаннє тебе бачив, тобто ні, бо ти пішла.
Це якось надто просто - казати, що я пішла.
Чого ж, ти пішла. Так.
Написала гарного листа від руки.
Я знаю, я там був.
- Власне, не було, тому й записка. - Був.
А якщо ти не бачив, як я йду, то, може, пішов саме ти.
Справедливо.
Та яка вже різниця.
- Хто там стежить? - Так.
Ми обоє пішли й обох нас кинули.
От ти й знову йдеш.
Міку, потрібні детальні описи від усіх свідків.
Дериле, списки всіх дітей, які зникли.
Ваша величносте, викрали мою доньку.
Її знайдуть.
Народ, у них кров іде. Відведіть у шпиталь.
Дериле!
Ваша величносте, почнемо роботу над виставою про цю поразку?
Людям потрібні розваги.
Особливо зараз, у кризу.
Особливо.
Я не почув "ні".
Я теж.
- Асгард. Ніч. - Так.
Діти сплять.
Це твоя колишня дівчина?
Стара колишня.
Джоді Фостер.
Джейн Фостер.
Та, що чкурнула.
Це означає втекла.
Так. Дійсно.
Мабуть, важко бачити колишню дівчину
і колишнього молота разом, вони так ладнають.
Що ти надумав, брате?
Давай.
Іди до татка.
Сюди. Мйольніре.
О! Ось ти де.
Привіт.
- Знаєте що? - Я тебе кликав.
- Заснуймо армію! - Половина солдатів мертві.
У нас так завжди!
- Прошу всіх... - Де діти?
...іти додому. Новини будуть.
Хтось скаже, що сталося?
Ми їх знайдемо.
- Не розумію. - Знаєш що?
Це все ми винні.
Припиніть!
Асгардійці!
Друзі, ми не повинні сваритися.
У такі часи треба єднатися, бути разом.
Я бачу, що тут коїться.
Ви боїтеся.
Налякані.
Вам страшно.
Тривожно.
Якщо хочемо знайти дітей, спершу треба зазирнути в наші душі.
Даруйте. Міку, важко виголошувати підбадьорливу промову з цим... шумом.
- Що ти пишеш? - Протокол.
Кому він зараз здався?
Повернемо дітей?
Я зараз.
Можеш записати.
Ні!
Грімсокиро, що ти робиш? Це через Мйольніра?
Усі назовні!
Не знайшов їх.
Твій плащ горить.
Нехай. Відросте.
Я виставлю рахунок.
Слухай.
Що про нього відомо?
- Подорожує в тінях. - І створює там монстрів.
Страшних монстрів.
Ще махає Некромечем. Звідки знаю?
Мало не пробив мені лице.
Що таке Некромеч?
Древня зброя, яку передавали з рук у руки.
Уміє вбивати богів,
але повільно заражає і вбиває його власника...
- Він його заразив. - Заражає. Так. Мабуть.
По суті, ми боремося з проклятим викрадачем, тіньовим зомбі.
Круто. Коли виїжджаємо?
Торе.
Ти мене бачиш?
Голова без тіла.
Це Астрід. Син Геймдалла.
Астріде, ти як там?
Я вже не користуюся іменем Астрід.
Тепер мене звуть Аксель.
Співак із популярного гурту Землі.
- "Г енд Р". - Астріде,
батько дав тобі круте ім'я вікінга,
і я виконаю його бажання.
- Аксель. - Астрід.
- Аксель! - Одоробло. Слухай його!
Добре, хай так, Акселю. Де ти?
Не знаю. Ще не навчився користуватися чарівними очима.
Твій тато вчив мене, отже.
Зосередься й простягни руку.
Добре. Тепер зосередься.
Заплющ очі.
Торе!
Привіт, дітки, як ви?
"Як ми?" Поглянь, де ми.
У клітці зі списів.
Так, дійсно. Кепські справи.
Ти щось зробиш?
Так. Аякже. Але не зараз.
Я привид зору. Дивися.
- Бачиш? - Що з нами буде?
Хто його знає. Тобто ситуація дуже погана.
Але добре те, що ви асгардійці.
Як помрете, потрапите у Вальгаллу.
Боже. Іди звідси.
Чекай. Послухай.
Так. Усе гаразд, дітки. Не плачте. Усе добре.
Так, у мене є план, чуєте? Я збираю дуже круту команду.
З нами дядько Корг, король Валькірія,
моя колишня дівчина Джейн, це інша історія, довго розказувати.
Але команда першокласна,
і ми миттю повернемо вас додому.
Так.
Я знаю, де ви.
Я витягну вас звідси.
Мені страшно. Нам усім страшно.
Торе! Врятуй нас.
Забери мене звідси.
Бережіть себе. Скоро побачимося.
Акселю, забери мене!
Вони у Вимірі тіней.
Звідки ти знаєш?
Там в атмосфері є темрява, якої нема ніде.
Нема кольорів. Ні з чим не сплутаєш.
Якщо нам треба кольори,
принесімо туди веселку.
"Принесімо веселку"? Девіз такий?
Вона недавно стала Тором.
Рятувати життя вона вміє. Решту треба тренувати.
- Скільки було девізів? - Багато.
Так. Я надто поквапилася.
Стій, він рухається поміж тіней і йде у Вимір тіней.
Схоже, там він найсильніший.
Не можна туди вриватися. Пастка.
На кону діти.
Потрібні підкріплення. Армія.
Ти думаєш те, що й я?
- Так. - Що ми думаємо?
- Що думаємо? - Теж думаю.
Всесильне місто.
Що за Всесильне місто?
Дім найсильніших богів всесвіту.
Можна зібрати круту команду.
Завербувати Ра, Геркулеса...
Туматауенгу.
Кетцалькоатля, може. І Зевса, найстаршого й наймудрішого з усіх.
Ти сказав Зевса?
Так, Зевса.
Того самого. Зевса?
Навряд чи є друге ім'я.
А мій бог теж там? Нінні з Нонні?
Не знаю, Коргу. Якщо так, беремо.
Так.
Грімсокиро.
Ну все. Спокійно. Тихо.
Ні, ми не підемо хитким Біфростом Грімсокири.
Дивися, що було.
Ми не поїдемо твоїм корабликом у портал.
Ми не вліземо.
Ти що? Він крутий.
Як і Грімсокира.
Їй треба канал.
Щось, що літає в космосі.
Люблю, коли вона така.
Вона перенесе нас,
та їй треба скерувати в щось енергію, для передбачуваності.
От якби запрягти корабель,
а Грімсокира живила б.
- Як двигун. - Як двигун.
Потрібен корабель?
Він у мене є.
Викинь ті сидіння.
А ви прив'яжіть цапів попереду.
Від'їзд за 15 хвилин.
Беріть лише необхідне.
Це необхідне.
П'ятнадцять хвилин!
Швидко ти перебіг, так?
Ну ти даєш.
- Привіт! - Привіт.
- Я тут спілкуюся з давнім другом. - Так.
Я хотів вибачитися.
Що раніше дивно поводився. Я зараз сам не свій.
Ніби як...
Хочу розібратися, хто я, але щось розгубився.
Аж раптом побачив тебе в моєму костюмі,
і це було трохи...
Мені теж нелегко.
То як ви з ним зійшлися? Як це сталося?
Клянуся, я почула, як Мйольнір мене кличе.
Невже?
Я прибула сюди дізнатися...
а його шматки стали сяяти й крутитися, а тоді...
Здуріти.
...Тор.
Знаєш, тобі личить, усе виходить, тож...
Просто перевіряю.
Ще побачимося.
П'ять хвилин до від'їзду!
Що?
Ми просто розмовляли.
Мамусю, не кидай мене.
Не бійся.
Навіть як мене не стане...
Ти будеш не сама.
СВІТЛА ПАМ'ЯТЬ ЕЛЕЙН ФОСТЕР
І що б не сталося...
ніколи не переставай боротися.
Ніколи не переставай боротися.
У тебе все гаразд?
Краще не буває.
Раковина б не погодилася.
Думаєш, мені їхати з вами?
Краще мені не стає.
Ти Тор. Звісно, їдь із нами.
Що ще тобі робити?
Тепер ти вікінг.
Тобто маєш загинути в бою,
і це має бути жахливо боляче.
Інакше у Вальгаллу зась.
Мій план такий.
А як же твоє королювання й таке інше?
Я люблю бути королем. Люблю свій народ,
але наради, вороняча пошта
й наради замість пошти...
Мені бракує боїв.
Бракує моїх сестер.
Тому ти їдь. Мені треба сестра.
Що ж, нам пора.
Ти зібрала речі?
А ти?
Так!
Ручна граната?
Ні. Переносний динамік.
Ходімо.
Якщо не важко, можеш нікому не казати про раковину?
Я з тобою.
Співвітчизники, асгардійці!
Побажайте нам удачі, бо ми рушаємо зі швидкістю круків Одіна.
Ми повернемося з дітьми.
Багатьма дітьми.
А тоді бенкетуватимемо!
Не на дітях.
Ми так більше не робимо.
То були темні часи. Ганебні часи.
Гаразд, нам пора.
Ти ще катаєшся на роликах?
Ні. А ти?
Ще й як. Щовихідних.
Підсів на ролики. Так, Коргу?
Скейти - кенти!
- Можна дещо спитати? - Так.
Я тут подумала,
коли дійдемо до поганця, може, я скажу крутий девіз?
"Жери цей молот!"
Або "Заціни мій молот".
Чи, може...
Ні... Стільки ідей.
Ні, вони всі круті. У мене такий:
"Це скінчиться тут і зараз".
Який він класний.
Довго відточував.
І ти навчишся. Згодом.
Це мій перший поганець.
Перший не забувається.
Так.
Маєш дівчину?
Ні. Надто зайнятий, нема коли, розумієш?
Робота й таке інше.
Добре. Я перевірю, що тут.
Круто.
Що круто?
Будівлі, кажу, круті.
- Що це між вами? - Де?
Я вловлюю почуття?
Почуття? Що, до Джейн?
Ні, не мели. Почуття.
Востаннє почуття в нас були
давно. Їх уже нема. Ти...
- Може, в тебе почуття. - Так.
- Ми в одній команді. - Не знаю.
У якій саме ми команді?
У команді Джейн.
Особливість Тора - він завжди відновлюється.
- Так. - Коли Гела вкрала молот,
він зробив сокиру, викуту в серці зірки, що гасне.
Тією ж сокирою відтяли голову Таносу.
Класно.
Яка прекрасна казочка!
До речі, про відтинання голів,
я теж хочу спробувати.
Що це?
Це Окті. Привіт, Окті.
Як життя?
Знаєте, що любить Окті?
Щоб йому відривали голову!
Що? Секунду тому вам подобалося.
Ну добре, добре.
Окті не стало.
Облиште.
Мені страшно.
Поглянь, яка ти.
Я знав маленьку дівчинку, схожу на тебе.
Вона була хороброю, розумною,
смішною, і ще вона любила малювати.
Дозволь спитати...
про богів.
Вони мають вас захищати, так?
Тоді де ж вони?
- Тор їде сюди. - Так!
Так. На це я й розраховую.
Саме тому ви тут.
Сюди лише за запрошеннями, треба злитися з іншими.
На щастя, маскування - це моя фішка.
Грецький філософ?
Дістала нам це.
Що то таке?
Реальне маскування.
Це плащі богів емоцій.
Кожен колір символізує якусь емоцію.
А де самі боги емоцій?
Не питай.
Трясця.
Вітаю в Золотому храмі, дітки.
Тут зависають найсильніші боги-творці у всесвіті.
Є бог магії, бог снів,
бог теслярства.
Дивіться на того.
Так. То Бао, бог пельменів.
- Привіт, Бао! - Бао.
Погляньте вгору!
То бог кронанів, Нінні з Нонні.
Привіт, Нінні Нонні!
Зевс!
Так.
Я Зевс!
Он він!
Чоловік, міф, легенда.
Ти не в курсі,
але я часто беру з нього приклад.
Він бог блискавок, я - грому.
- Дуже надихає. - Класно.
Почни з цього, коли проситимеш армію.
Як нам туди піднятися? Будемо летіти?
Ні, не заважаймо входу.
Він славиться входами.
Блискавиця!
Так!
Зевс!
Так! Блискавиця!
Досить.
Досить!
Тихо!
Оголошую відкритою
цю священну нараду богів.
Де нам треба обговорити багато серйозних питань.
Наприклад,
де цього року будемо проводити оргію?
Він серйозно?
Чесно, я не серджуся.
Він має рацію, ясно?
Вибачте.
Оголошую переможця
конкурсу "Найбільше людських душ, принесених у жертву богу".
Може, не надто класний.
Ні, не класний.
Навряд чи стане краще.
Ці боги не допоможуть.
Але та блискавиця могла б згодитися.
Джейн, ти справа. Торе, зліва.
Штовхнемо дупами, заберемо блискавку, все.
- Добре, за нею! - Ні, чекайте!
Яке штовхнемо, якими дупами?
Ви Зевсову дупу бачили?
Я поговорю, як матиму шанс.
Твій шанс зараз.
Не зараз.
Хто там говорить?
Хто говорить?
- Оці. - Коргу, цить.
Може, розкажеш усій групі?
Вибачте.
За 60 секунд полетять голови, кажи зараз.
Голови покотяться.
Ви хто такі?
Вітаю.
Я зразу скажу, яка честь і привілей бути...
Ні, я тебе не чую.
Може, виходь на сцену?
На сцену внизу?
Авжеж. Бачиш місце, дуже схоже на сцену?
Зрозумів.
Іду.
Ой. Вибачте.
Щасти, брате.
Могутній Зевсе!
Треба ж!
Боги всесвіту...
Я прийшов просити вашої допомоги, щоб зібрати армію.
Є маніяк на ім'я Бог-м'ясник, хоче вбити нас усіх.
Він нищить усе.
Цілі планети, виміри
залишилися беззахисними.
По собі він залишає лише хаос.
Але я знаю, де він,
і з вашою допомогою ми знищимо його, щоб більше він нікого не вбив.
Той тип
убив пару низькорівневих богів.
Тьху.
Якщо це все,
красунчику,
іди на своє місце й помовч.
Так, вибачте. Ви не чули, що я зараз сказав?
Він масовий убивця.
Я ще раз тобі кажу...
тепер замовкни.
Помовч.
Бо ще трохи, і тебе не запросять на оргію.
Зевсе, ми маємо щось робити.
Забороняю приходити на оргію!
- Вислухайте нас! - Ну все!
Кайдани!
Як будеш готова, кажи.
За моїм сигналом.
Який буде сигнал?
"Пішли".
Гляньмо, хто ти.
Знімаю твоє маскування.
Змах!
Ти надто сильно змахнув!
СПОЧИВАЙ З МИРОМ, ЛОКІ
Допоможемо йому?
З часом так.
Виноград?
Швидше сором'язливий кабачок.
А як же інші?
Знімімо їхні маскування.
Ні. На нас не махайте.
Гаразд.
Маскування нема!
Знято. Добре?
Асгардійці.
Я думав, усі ви померли разом з Одіном.
Ти Тор,
бог грому.
Та хіба грім - не просто звук до блискавки?
Смішно, тату.
Зевсе, усе ще гірше.
Він забрав асгардійських дітей.
За кого ти нас маєш? За божественну поліцію?
Кожен бог стежить за своїм народом.
Не більше й не менше.
Проблеми асгардійців -
це проблеми асгардійців.
До чого ж ви дожилися. А ще боги.
Мій герой, Зевс,
боїться.
Пару моментів.
По-перше, так, я боюся.
У Горра є Некромеч,
тобто він може нас убити.
Недобре. По-друге,
знаю, ти хочеш вчинити правильно.
Я розумію.
Але ти лише спричиниш паніку.
Паніка - це недобре.
Тут ми в безпеці.
Ти, друже. Ти тут у безпеці.
Тому охолонь, кексику.
Випий вина, поїж винограду.
Тут можна все,
бо ти у Всесильному місті.
По-третє, не огризайся до Зевса.
Я засильно махнув. Поверну тобі одяг.
Тепер я поверну тобі одяг!
Хоба.
Бо це Золотий храм бога.
А не фестиваль нудистів.
Якщо не допоможете, хоча б дайте свою зброю.
Потрібна ваша блискавка.
Мою блискавку звати Блискавиця.
По-моєму, щоб користуватися чиєюсь секретною зброєю,
треба хоч правильно називати, якщо просиш.
Можна позичити Блискавицю?
Блискавице!
Ні!
Не хвилюйтеся.
Бог-м'ясник
не дійде до Вічності.
Вічності?
Тобто "не дійде до Вічності"?
От чорт.
Вічність - дуже потужна істота в центрі всесвіту.
Вона виконає бажання першого, хто до неї дійде.
Щось на зразок колодязя бажань?
Як думаєш, чого побажає тип на ім'я Бог-м'ясник?
Якщо він шукає вівтар Вічності, то зможе вбити всіх.
Зевсе, треба діяти зараз.
Він туди не дійде.
У нього нема ключа.
То он яка мета богів?
Ховатися в золотому палаці, як боягузи?
Може, ми збилися з дороги.
Знаєте що? Ми самі його зупинимо.
Боюся, цього я допустити не можу.
Це таємне місце,
відоме лише богам.
Ви знаєте, де ми.
Бог-м'ясник може знайти нас через вас.
Це недобре.
Тому тепер
ви повинні лишитися.
Варто!
Гей.
За моїм планом?
Так. Штовхніть його дупами.
Нарешті!
Ти не сказала "пішли".
Іду, народ!
Торе, лови!
Коргу!
Валь, пригнися!
Коргу!
Торе.
О ні. Ні. Коргу!
Торе, я гину!
Зевсе!
Ти наступний, сину Одіна!
Оце і є звук до блискавки.
Ні!
Коргі!
Торе.
- Коргі? - Я тут, унизу.
Де? Де ти? Я тебе витягну. Нічого.
- Коргу. Коргі! - Ось я!
Я не помер!
Боже. Так! Ти живий!
Виявляється, у кронанів живий тільки рот.
Коргі, слухай. Виклич сюди цапів.
Я спробую.
Бережи його понад усе.
Добре.
Покатаємося?
Оберігай мою спину.
На восьму годину.
На 7:48.
Це я можу, трясця.
Ні, не так. І не так.
Ні.
Ну ж бо, Коргу, склади губи докупи.
Я зміг!
Аж тут приїхав цапочовен, урятував нас,
і ми вилетіли у вікно. Кінець.
Класична пригода Тора.
Але ж ти вбив Зевса.
Як то кажуть, не знайомся зі своїми героями.
Та головне, що зараз ми летимо до вас.
Як ви тут? Тримаєтеся?
Нормально. Трохи страшно.
Слухайте, я знаю, що таке страх.
І скажу вам, у вашому віці
ви хоробріші за мене.
Правда?
Так, ви найхоробріші асгардійці, яких я знаю.
Усі ви.
Прошу вас і далі бути хоробрими.
І піклуватися про інших. Ви команда.
Команда "Діти в клітці".
Зможете?
Так. Думаю, зможемо.
Не сумніваюся.
Правда ж?
- Торе? - Так.
Радий знайомству з героєм.
Дякую тобі.
Як там діти?
Трохи налякані, це ж діти.
Я сказав, усе йде за планом.
Збрехав їм?
У нас є план?
- Є. - Плану нема.
- План є. - Ні. Нема ніякого плану.
Ми не зібрали армію богів...
Корг помер.
- Ні. - Я не помер.
Є лише голова. А ти...
Тебе реально принизили.
Ні, мене роздягли догола, я не проти.
- Джейн? - Я була не проти.
- Коргу? - Супер.
Річ у тім, що у Вимір тіней
ми йдемо ослабленими.
Тобто ми помремо.
- Ніхто не помре. - Невже?
Усе добре. Ми чудово впоралися.
- Ми вбили Зевса! - Ти вбив Зевса.
Може, це катастрофа для всього всесвіту, може, ні,
звісно, всі боги тепер хочуть
полювати за нами до скону,
зате ти викрала цю прекрасну зброю.
Правда? Ось наша армія.
Вишукана, тонка, потужна, прекрасна...
Як ти. Зброя для тебе.
Байдуже, яку зброю люблю я,
бо моя зброя там.
Можна на секунду?
Ось ти де, стара подруго.
Ефектний у тебе там був вихід.
Слухай...
У нас усе добре?
Так?
Знаю, дивно, що тут моя колишня зброя,
але облиш, Мйольнір? Уже все.
Тепер є ти і я.
Знаєш що?
Думаю, пора тобі скуштувати пива. Будеш?
Смакота.
Пробач, що ми сварилися.
Привіт.
О, привіт.
Оце так краєвид, скажи?
Так. Краса.
Хочу сказати, те, що ти там зробила, з біса вражало.
Ви з Мйольніром.
Так.
- Космічні дельфіни. - Що?
Там космічні дельфіни...
Що?
- Ух ти. - Так.
Як же гарно.
Така краса. Рідкість.
Вірні створіння.
Паруються на все життя, по шестеро.
Просто кохання.
Гей, нінні-нонні Красень фінні-фонні
Брате, який ти красунчик
Залізу до тебе в каміння
Коли зустрінемося Розважимося
І наробимо діточок
Це пісня, яку мій тато співав другому тату під час залицяння.
Коли два кронани хочуть дитину, вони йдуть у гору,
знаходять озеро лави, тримаються за руки над лавою,
а за місяць відпускають руки
і бачать, що створили гарнюнього хлопчика-кронана.
Як цікаво. Це збуджує.
У тебе був хтось?
У мене стільки їх було.
Але не знаю...
Чи я ще цього хочу.
Бо втратила дівчину в бою й не пробачила собі?
Тепер шукаєш відповідей на дні пляшки
чи в пустих стосунках, що лише притуплює біль,
та не приносить справжнє щастя чи вдоволення?
Так. Щось таке.
Як гарно. Прекрасні створіння.
Джейн.
Торе.
Через тебе мене криє.
Що?
Я хочу, щоб мене крило, і думаю, що це все через тебе.
Ясніше не стало.
Не стало, так? От же ж.
Мій друг сказав, хай краще криє...
через втрату кохання, ніж не кохати
й нічого не відчувати,
і він мав рацію,
і мене криє вже дуже давно.
Я відштовхував людей, не підпускав,
бо боявся втратити,
але я більше не хочу. Так жити.
Закрий серце, щоб не боліло.
Так я й робив, я закрив серце
і медитував. Ти медитувала?
Ні. Це дуже нудно.
А мене це ще більше бісило.
Та мені набридло миритися з долею
і розбиратися, чого хоче всесвіт.
Я хочу жити зараз, ніби завтра не існує,
відкинути сумніви.
Я хочу бути з тобою, Джейн.
Що скажеш?
У мене рак.
Пробач. Що?
Я хвора.
- Стій. Що? - Бувай.
Ні. Джейн. Чекай. Джейн.
Що я сказала? Ні. То пусте. Я пожартувала.
У мене нема раку.
Ходімо щось трощити.
Джейн, мені шкода.
Не жалій мене.
Коли ти дізналася?
Місяців шість тому.
Я постійно була стомлена, а тоді сказали, що це четверта стадія.
Щоб я владнала свої справи.
Тоді я почула, що мене кличе Мйольнір,
от і подумала: якщо наука не допомагає,
може, допоможе космічна магія вікінгів.
І прибула в Новий Асгард.
Так, думала, може, молот мене зцілить,
і, схоже, мені трохи краще.
А може, й ні.
Джейн, ніхто не знає, скільки житиме.
Ми не знаємо, що буде завтра.
А Мйольнір...
Мйольнір обрав тебе.
Обрав тебе, бо ти гідна.
І це щось.
Коли ми познайомилися,
я не був гідним. Я не міг підняти молот.
Але ти навчила,
що нема кращого, ніж допомога тим, хто її потребує.
Це ти зробила мене гідним.
Усе, що ти хочеш, ми зробимо разом.
Добре.
Що ти хочеш зробити?
Я хочу повернути тих дітей їхнім сім'ям.
Виконати цю місію.
Слова справжнього Тора.
Як зараз почуваєшся?
Мені так страшно.
А ти як?
Мене криє.
Наскільки?
- Дуже. - Що ж, тоді...
Цікаво, про що говорять ті двоє.
Так, вони не говорять.
Думаєш, вони колись візьмуться за руки над лавою і зроблять Торенятко?
На жаль, це малоймовірно.
Шкода. Думаю, з Тора вийшов би чудовий тато.
Агов. Ми на місці.
Куди поділися кольори?
Їх тут нема.
Де вони?
Що воно в біса за місце?
Біфрост - це ключ?
Це пастка!
Не розкажеш, нащо ти викинула Грімсокиру?
Він шукає її, відкрити ворота Вічності.
Не люблю такі зустрічі.
Клич сокиру.
Спершу ти клич дантиста.
Клич сокиру.
Кажи, де діти, бо я тебе вб'ю.
Клич сокиру.
Теж мені бог.
Ти нічого не знаєш про те, як бути богом.
Ти звернувся до богів по допомогу, але вони нічого не зробили.
Тут ми з тобою схожі.
Він не такий, як ти.
Що-що?
Кажу, він не такий, як ти.
Точно.
Я ж не лицемір. Я справді створюю мир.
Мир? Ти вбиваєш невинних богів.
Невинних?
Ти що, валькірія?
Так.
Як цікаво!
Боги підвели й тебе,
коли твоїх сестер вели на убій.
Не смій казати...
Ти молилася тим богам,
коли жінки, яких ти кохала, помирали на полі бою?
Ти молила їх про допомогу,
коли жорстоко вбивали твою сім'ю?
Добре поговорили.
Ця.
Ти цікава.
Ти інакша.
Так.
Ти вмираєш.
Мені шкода.
Ми на одній стежці.
Так само, як меч дав силу мені,
молот дав силу тобі.
Але він ніяк не змінив твою долю.
Боги використають тебе,
але вони тобі не допоможуть.
Для нас вічної винагороди не існує.
Скоро її не стане.
І знаєш, хто їй не допоможе?
Вгадай з одного разу.
Я знаю твій біль.
Любов - це біль.
Колись у мене була донька.
Я довірився вищій силі,
сподіваючись, що вона її врятує,
а дитина
померла.
Тепер я розумію.
Моїй донечці пощастило.
Їй не треба буде рости у світі страждань
і болю,
яким керують лихі боги.
Обери любов.
Клич сокиру.
Клич
сокиру.
Ти в нормі?
Так.
Хочу його вбити.
Я теж, але його треба взяти живим.
Він єдиний знає, де знайти дітей.
Дякую, пане Цап.
Валь!
Треба забрати її звідси!
Я з тобою.
Народ, ми тут. Давайте, вперед.
Грімсокиро, неси нас додому.
...зі швидкістю, якої ми ще не бачили.
Слухайте, можна спробувати агресивніші види лікування,
але щось впливає на здатність її тіла боротися з раком.
Пробачте, Торе.
Ось ти де. Добре.
Що там коїться?
Якийсь ідіот зробив холодильник без дверцят.
Але не бійся. Я його відкрив і дістав усякі штуки.
Як там Валь?
Їй боляче, але стан стабільний.
Добре.
Залишилося тільки дістати це з...
Ні. Це має бути там.
Там магічні настоянки й еліксири роблять своє, тож...
Я вискочу ненадовго, заберу дітей, уб'ю поганця
і зразу повернуся.
Летиш без мене?
Так.
А як же "ми все робимо разом"?
Він відволікатиме тебе дітьми.
Я потрібна тобі.
Ти потрібна мені, Джейн. Живою.
Добре мати тебе поруч у бою, коли ти б'єш Горра,
але той молот тебе вбиває.
Щоразу, як ти ним користуєшся, він забирає силу,
і твоє тіло не може боротися з раком.
А як же: "Живи, ніби завтра нема"?
Для тебе його може й не бути.
Чи зашкодить одна пригода?
Якщо є шанс жити, скористайся ним.
Слова справжнього Тора, в якого нема раку.
Знаю, я здаюся крутим астрофізиком із Нью-Мексико,
у якої не життя, а мрія, але глянь на мене.
Я хочу боротися далі. Я - Могутній Тор.
А ти відмовляєш?
Нащо продовжувати таке життя?
Бо я кохаю тебе.
Я завжди тебе кохав.
І це шанс для нас.
Але якщо ти ще хоч раз візьмеш того молота, шансу не стане.
Вибір за тобою, Джейн.
Але я б шкодував, якби не сказав лишитися тут,
щоб ми розібралися з цим разом.
Краще повертайся до мене.
Я повернуся, як тільки зможу.
- Ні пуху. - Я вискубу йому й пух, і пір'я.
Пам'ятай, ворота Вічності - у центрі
- всесвіту. - Так.
Як минеш скупчення...
Так. Ми вже говорили. Я не заблукаю.
А як твоя колота рана?
Я втратила нирку.
Усю? Назавжди?
Я хочу з тобою,
але, певно, здохну, і це не поверне дітей,
тому мусиш іти сам.
Тобі треба лише знищити його меч.
Джерело його сили. Без нього він приречений.
І цей. Не вмри там.
Так, знаю.
Вічність.
Нарешті.
Давай. Ну.
Привіт, дітки.
Я знала, що він прийде.
Тікайте!
Тікайте, діти!
Усі цілі? Так, зберіться. Підходьте до мене.
Радий бачити особисто, друже. Дуже радий.
Увага. План такий.
Ми прокрадемося до Грімсокири,
дуже обережно, щоб не натрапити на тих великих тіньових монстрів.
Вони за мною, так?
Є хтось із досвідом бою?
Із досвідом бою?
Коли й учитися, як не зараз.
Ми не такі сильні, як ти. Ми діти.
Але ви асгардійські діти.
Я ні. Я дитина лайканів.
А я - мідассіанів.
- Я фалігарієць. - Так.
Але сьогодні ви асгардійці.
Тепер беріть зброю.
Що?
Знайдіть усе, що можете підняти.
І несіть сюди.
Швиденько!
Добре. Давайте!
Вони наближаються. Швидше!
Давайте!
Сьогоднішній день увійде в історію.
Про сьогоднішній день говоритимуть нові покоління.
Сьогодні ми - космічні вікінги!
До зброї!
Хто тримає цю зброю і вірить, що вернеться додому,
і якщо він чистий серцем, оголошується гідним
і буде володіти,
лише на обмежений час,
силою Тора!
Генерале Акселю,
ведіть свою армію до сокири.
Зробимо все можливе.
За Асгард.
Так!
Ні.
Джейн.
Знищимо меч - і він помре.
Ворота майже відчинені. Спини Грімсокиру.
Нічого. Я його тримаю.
Грімсокиро, припини!
Схаменися. Що ти робиш?
Я витягну тебе звідси.
Давай. Ну ж бо.
Відпусти мою подругу.
Ви програли, леді Тор.
По-перше,
мене звати Могутній Тор.
По-друге,
як не можеш сказати Могутній Тор,
я згоджуся на "доктор Джейн Фостер".
І по-третє...
Жери мій молот!
Грімсокиро!
Я знав, що ти зможеш.
Акселю! Достав їх додому!
Джейн?
Зі мною все добре.
Ти маєш його спинити.
Горре! Зупинися!
Який би з мене був батько,
якби я зупинився?
Я знаю, як тобі боляче, але це не вихід.
Ти шукаєш не смерті й не помсти.
А що ж я шукаю?
Ти шукаєш любов.
Любов?
Нащо мені шукати любов?
Бо це все, чого хочемо ми всі.
Як...
ти смієш повертатися до мене спиною?
Ти переміг, Горре.
Нащо тратити останні миті на тебе,
коли можна бути з нею?
Я обираю любов.
Ти теж можеш. Ти можеш повернути її.
Загадуй своє бажання.
Я вмираю.
У неї не лишиться нікого.
Вона буде сама.
Вона буде не сама.
Моя любове.
Я так сумував за тобою.
Я теж за тобою сумувала.
Пробач мені.
Нічого.
Відколи я взяла в руки той молот,
я наче...
Отримала ще одне життя.
І воно було...
чарівним.
Непогано, як для людини.
Непогано, як для бога.
О. Здається, я придумала свій девіз.
- Так? Який? - Нахилися...
Він ідеальний.
Це поки що найкращий.
Дякую.
Тримай серце відкритим.
Я кохаю тебе.
Я теж тебе кохаю.
Захисти її.
Захисти мою любов.
Розкажу вам легенду про космічного вікінга,
вона ж Могутній Тор, вона ж доктор Джейн Фостер.
Її жертва врятувала всесвіт
і показала нам усім, що таке бути гідною.
Вона допомогла дітям богів,
які через Біфрост потрапили додому,
у своє чудернацьке рибальське село, що стало магнітом для туристів.
Акселю!
Я сумувала за тобою!
- Ти як? - Добре.
- Точно? - Я в нормі.
Діти знову були дітьми.
Голосніше, три!
Ширше ноги.
Особливо коли їхній король погнав їх на уроки самозахисту.
Малі космічні вікінги.
І найважливіше.
Бойовий клич!
Навіть син Геймдалла,
Аксель Геймдаллсон,
який уже опанував татову магію очей,
ставав неабияким воїном.
Майбутнє Асгарду було в безпеці.
До речі, про майбутнє. Я організував своє,
тепер, як відросло тіло,
з одним чуваком на ім'я Двейн.
А як же Тор, спитаєте ви?
Він почав нову подорож,
бо знайшов сенс життя, те, що можна любити.
Щось маленьке, що перетворило його з Журливого бога на Батьківського бога.
Сніданок подано.
Агов. Ось так.
Чуєш? Сніданок.
Перепрошую. Що це таке?
Це млин-оладки. Із Землі.
Я не люблю млин-оладки.
- Любиш. - Ні.
- Так. - Я їх ніколи не їла.
Їж. Час іти. Запізнимося.
Де твоє взуття?
Я в ньому.
Ти не підеш у цих.
- Піду. - Не підеш.
Піду.
Ні. Не підеш.
Іди до біса, демоне!
Ого.
Новісінька, можна викидати. Щиро дякую.
Знаєш що? Взувай що хочеш.
Але не скаржся, як натреш ноги.
Від мене співчуття не жди.
Добре, взую черевички.
Дякую.
Пам'ятай, що казала моя мама.
Слухай дорослих,
а якщо когось ображатимуть,
- заступайся. - Добре.
І головне, розважайся.
- Ясно. - Ясно.
А де Мйольнір? Куди я його поклав?
Он. Спить у ліжку.
У ліжку.
Нічого собі.
Це не змиється.
Що ти наробила?
Вона була нудною на вигляд.
Так. Напевно, був.
Я в захваті.
Дуже творчо.
Так.
Бачиш там прибульців?
- Тих смугастих? - Симпатичні.
Так. Тому треба їм допомогти.
Добре. Захищати симпатичних.
Люблю тебе, кицю.
А я тебе, дядю Торе.
Вони завжди будуть поруч.
Космічний вікінг і його дівчинка, народжена з Вічності.
З силами бога.
Два воїни,
що б'ються в чесному бою за тих, хто не може битися сам.
Вони приїхали здалеку й мають багато імен.
Але ті, хто знає їх найкраще,
знають їх просто
як Любов і Грім.
ТОР: ЛЮБОВ І ГРІМ
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова, Deluxe
Колись бути богом щось означало.
Люди шепотіли твоє ім'я
перед тим, як поділитися сокровенними надіями та мріями.
Вони молили про милосердя,
навіть не знаючи, чи ти слухаєш.
Зараз...
Вони дивляться вгору,
але не просять у нас блискавок.
Не просять у нас дощу.
Вони просто хочуть побачити когось із так званих супергероїв.
Коли ми стали анекдотом?
Ні.
Більше так не буде.
Вони боятимуться нас знову,
коли Тор, син Одіна, впаде з неба.
Ти мене розумієш, Геркулесе?
Ти розумієш мене, сину?
Так, батьку.
Що?
Привіт.
Джейн Фостер.
Геймдалле.
Бачу, ти вже мертва.
Так.
Дякую за піклування про мого сина.
Тобі дуже раді тут, у країні богів.
Вітаємо у Вальгаллі.
ТОР ПОВЕРНЕТЬСЯ