Podívej se Kubo.
Odlétají.
PODZIM
Hanko! Pojď sem!
Pán Bůh vám v létě určitě nadělil úrodu brambor, co?
A skutečně.
A závěsy jsou stejné, šedé a kapající.
Ať tak, či tak, vše má pod palcem Boryna.
Ne!
Ne jedna holčina by s ním chtěla být.
A na chodbě ani v chlívku pro ni nebylo místo.
Stejně jako moje! No!
Ti parchanti prokletí. Vlastní děti!
Ziomb jde.
Přijď si Magdo pro ten svetr po matce.
Jistě,
otec si všechno nechává a ani hadru se nevzdá.
Pojď Jagušo!
Jak je vystrojená.
Co je to za náhrdelník?
Jen olšové větvičky, co jsem našla a rozřezala.
Krásné a jsi dobrá.
Takhle se může provdat za bohatého vdovce.
Nebudu chovat cizí děti.
Nemusíš se bát,
tenhle už je odchovaný.
Je mi dobře tam, kde jsem.
Ať dobře, či ne, je třeba odejít z domu.
Jakého manžela dostaneš,
takové bude hospodářství.
A takovou paní budeš i ty.
Tam o to nestojím.
Nebuď hloupá Jagušo!
Je ještě mladá
a říká, co ji napadne.
A nezačínej s tím, že můžeš chodit do hospody.
Pokud nechceš pocítit bič!
Ale no tak, mami!
A ty...
nemám kvůli tobě dost starostí?
A co jsem takového udělala?
Pyskuješ starostově ženě.
Chceš, aby o tobě mluvili špatně?
Vždyť jsem ji nechtěla urazit.
Protože je mi s vámi nejlépe.
Miláčku...
A co se děje u Boryny?
Kvůli tomu pohřbu nebudu volat,
zařiďte si ho sami.
Tati!
Kráva funí!
Jambroz jí pouštěl krev a nic.
I roztavený vosk jí lili do krku a nic.
Nejlepší kráva,
to je šílené a to ji máte hlídat!
V korytě je spousta neřádu a nikdo na to nedohlíží.
Sama jsem na poli už od poledne.
Protože vidíš, co chceš.
Verbež, promrhali můj dobytek...
No a co?
Umíš jenom brečet a jsi k ničemu!
Nech ji!
- Děsíš mou ženu. - Nejsi o nic lepší!
Chceš vůbec tohle hospodářství?
A co jsem já? Tvůj rolník?
Dřu se jako vůl pro nic.
- Ani dobré slovo neslyším. - Drž hubu, než se naštvu.
Žiješ z mého a jíš mé. Vidím, že můj chléb tě rozmazluje.
Nevytýkej mi můj chléb, co mi náleží po dědovi a pradědovi.
Byl předán tobě, stejně jako tys ho měl předat mně.
Vlastníma rukama jsem tuto půdu zdvojnásobil.
Dokud to tak budu dělat, je země moje.
Pokud ti to nelíbí, hledej si něco lepšího.
Na Hančiných pozemcích se můžeš cpát pečivem.
Budu žvýkat brambory
a nikdo mi je nepomluví.
Otec říká, abys naporcoval krávu.
Nejsem řezník.
Proč na něj pořád vrčíš?
Je to tvůj otec.
Na nás, na naše děti, na to bys měl myslet.
Tak pojď, Antoši.
Buď si s ním, když chceš.
Ale neříkej mi, co mám dělat.
Je to tak.
Bez hospodyně v domě...
to letí...
jako skrz síto.
Je třeba se oženit, a to hned.
Co to povídáte...
Nebožka mi ještě nevychladla...
To by bylo pozdvižení.
No tak! Jezte, jezte!
Poslyšte Boryno...
V Lipkách...
je tolik holek,
že když procházíte mezi chalupami,
tak i kamna bouchají.
Zoška, například...
Co? Hbitá, vynalézavá
a energická...
Brblá a pyskuje,
a jedno stehno má tlustší.
A na co má věno?
Není snad prvním hospodářem ve vesnici?
Co třeba Stachová Veronika?
Zamluvena.
Včera poslal Adam Rochů vodku.
Dominikowa Jagna?
Silná ženská...
- Jagna? - No.
Říká se o ní, že je lačná po chlapcích.
Ale no tak!
Viděl to snad někdo?
Víte... lidé mluví, jen aby mluvili.
Vezmi si.
Vrátím se.
Neboj se.
Paní varhaníková...
Pan Jasio už odchází do školy?
Brzy se vrátí, nic takového.
Jde do semináře.
Aby se stal knězem.
Vidím, že jsi přinesla bylinky?
Děkuji.
Předej své matce od nás Boží požehnání.
Tolik o ní náš dobrodinec stále mluví.
Jaká to chytrá žena. Hned ti pro ni něco dám.
Matka říká, že nic není potřeba...
Ale no tak, počkej, dítě.
Chudáček.
Má zlomené křídlo.
Vezmeš si ho Jagušo?
Já nemůžu, táta ho vyhodí jako nic.
Vezmi si čápa.
Do jara ho vyléčím.
Budu ho živit a všechno pro něj udělám,
vezmi si ho.
Jagušo, vezmi si ho k sobě.
Možná by se dal umístit do stodoly někde u nás...
Co tady kujete?
Jantoši! Jen to neříkej tatínkovi...
Jožko, co mám říct?
Jdi domů, tvůj otec tě hledá.
A opravdu si chceš toho ptáka vzít?
Opravdu chci.
A víš co, Jagušo?
Dědic všechny,
kdo se pásli ve Vlčím údolí, vyhání.
Tolik má pozemků!
A ještě lituje našeho práva na pastvu.
Váš zeť si prý na vás chce stěžovat.
Spodina země, ten kovář.
Všichni jsou rozzuření a snaží se mi sebrat co je moje.
A možná by přestali, kdybyste měl vlastní ženu...
První kolemjdoucí si nevezmu.
Udělejte ohlášku a ani ti první nebudou mít námitky.
Ohlášky. Jako prasata ke korytu.
A chlapi se neženou za věnem jako ti psi, co?
Jasně...
Říká se, že dědic Vlčího údolí chce prodat.
A klidně může.
Tam v Lipce mají právo na pastvu a kácení.
Dejte ho k soudu, jiná rada neexistuje.
Ještě se soudit, když je před zimou tolik práce.
Pravda, svatá pravda, hospodáři.
Brambory! Levné brambory!
Tři kopějky.
Šněrovací boty, červené, černé, namazané rozpuštěným sádlem.
Teď máte městský vzhled.
Kolik stojí?
Tři papírové.
Beru.
Byla by z tebe pěkná hospodářka.
- Nebo i ne. - Ale!
Hodila by ses na to.
- Já jsem příliš drahá do služby. - Jak komu.
Pro mne bys drahá nebyla.
A na poli bych nepracovala.
Pracoval bych za tebe, Jagušo...
Jagušo...
Vezmi si.
Koupil jsem ho pro tebe.
Čisté hedvábí...
- Nemůžu. - Vezmi si Jagušo.
A pokud dostaneš návrh, neodpovídej.
Není kam spěchat...
Řekl jsem sedm.
Dávám šest a půl. Pšeničná hniloba.
Já ti dám hnilobu. Pšenice je jako zlato.
Lidé mi radí, abych vás dal k soudu.
Tak dej!
Přepište pozemky, které má Magda po první.
Do hrobu si je nevezmu,
ale zatím, dokud jsem ještě na nohou,
nepustím jediný pozemek.
Tak vyplaťte aspoň za ty dva pozemky.
Dost.
Hledají si další ženu, ale i na to se potřebují peníze.
Ano...
Jistě.
Až se mi nějaká zalíbí, vezmu si ji.
Zabráníš mi?
Zabráním, nezabráním...
Pokud budu chtít, pošlu vodku i zítra.
Pošlete, jsem snad proti vám?
Dejte mi alespoň to tele,
které vám zbylo po babičce,
- a já vám pomůžu. - Taky že jo.
Pomůžeš...
Jambrožu!
Pojďte sem, napijte se s námi.
Na co myslíš, Jagušo?
Jen tak.
Čáp se uzdravuje?
Uzdravuje, děkuji vám.
Kdyby by bylo možné pověsit se na ty mraky
a letět s nimi do světa.
Letěl bych s tebou.
Chtěla bys?
Sova v hájku sedí a poslouchá,
kdo s kým mluví
Tady den, den, tady noc, noc, tady bída, až moc, moc
A poslouchá, kdo s kým mluví
Byli tam dva lidé
oba byli mladí
Tady den, den, tady noc, noc, tady bída, až moc, moc
Oba byli mladí
A dařilo se jim tak dobře, že dítě...
Buď zticha!
Křičí, jako by ji někdo stahoval z kůže!
...že budou mít dítě
Tady den, den, tady noc, noc, tady bída, až moc, moc
Že budou mít dítě
A věděli jste, že Walek zítra pošle vodku Ali Pociotkowé?
A ona už má roky?
Ali má tolik pozemků, že chlapci spěchají.
Kéž by za tebou spěchali, Józio, kéž by...
Pokud se tatík s novou neožení,
tak věno vydrží.
Co máte v hlavě, vždyť matku teprve na jaře pohřbili!
Čemu to má vadit?
Každý rypák, jak to prase,
bez ohledu na to, jak byl nažraný,
do nového žlabu ho vrazí.
Pojďte Jagno, protože už začíná pršet.
Když potkáš Anteka, řekni mu, ať si pospíší!
Zdrávas Maria, milosti plná, Pán s tebou...
Ještě trochu!
Pojď, maličká! Pojď! Pojď!
No tak!
Hni sebou!
Jagušo!
Zatlač!
Neměl si nakládat tolik na jednoho koně!
To mám v tomhle počasí jet dvakrát?
Pak se rozjeď! Na tři!
Raz, dva, tři!
Jeď!
- Ještě trochu! - Teď už můžeš jet, Šymku!
Díky Anteku! Bůh s tebou! Jagušo?
Už jdu!
Hanka na vás dává pozor.
Doprovodím tě k mlýnu, Jagušo, protože voda tam udělala na silnici díru.
To se setmělo, že?
Bojíš se?
Kde bych se bála.
Přijdeš zítra na naše krouhání?
Jděte už...
čekají na vás...
A přijdeš?
Přijdu.
Hej, co je? Vypadni! Hned!
Ala a Valus to včera darovali na své zásnuby.
Bude z ní krásná mladá žena.
Viděla jsem, jaké stuhy si na trhu vybrala.
Pěkná, ale na chvilku.
Dokud se jí na svatební hostině nerozpletou copánky.
To bude teprve ženich překvapený!
Jagustynka pro nikoho nemá dobré slovo.
To je pravda!
Každou z nás to čeká.
No tak, dělej, dělej!
Je tu tak barevně,
jakoby samé kvítí.
Oblékli se jako na dívčí svatbu.
To se chtějí zasnoubit se zelím?
Prý se Mateuš vrátil?
Říká se, že starostův dům postavil sám za šest měsíců.
Za jeden den nám postavil nový kurník.
Takový je to schopný kutil.
Schopný, schopný.
Jistě, za 9 měsíců bude v Lipce postaveno něco nového.
Lukáši!
Zahrajte!
Tak, dámy!
Při takové práci musíte být žížnivé!
Jagušo, chléb s masem.
Pro vás i pro vás.
Nemám ráda chuť alkoholu.
A pro vás, Jagustinko.
Tak na zdraví!
Na zdraví!
Bravo!
Bravo muzikanti!
Děkuji vám za pohostinnost, ale musím jít.
Vždyť si ani nic nesnědla.
Máma na mě čeká. S Bohem.
S Bohem!
To jsem já.
Ten první co odletěl.
Ne...
Tenhle je jak ty.
Jen aby jako první z nebe nespadl.
A aby nějaké pěkné...
dívce neublížil.
A to jsi ty.
Jsem pro tebe jako tahle špína?
Ne...
jsi pro mě jako tato svatá země,
která vše oživuje.
To tys mě probudila k životu.
Ano? Prosím!
Pochválen.
Nastražte pořádně uši, abyste věděli s čím...
- přicházím. - Poslouchám.
Jste moudrá žena,
víte, že dříve nebo později musí Jagna...
odejít z domova.
Přicházím za vámi od prvního hospodáře.
Nedáme krapet něčeho, matko?
Pijte s Bohem, ale ještě jste neřekli, kdo to je?
A kdo?
Sám Boryna!
Starý vdovec!
Starý, a ještě před nedávnem měl soud o dítě.
Pravda...
Až na to, že nebylo jeho.
Jak ne jeho?
Takový hospodář a měl by jít s první?
Napijme se, matko, napijme.
Já bych se napila,
ale můj starý by radši šel k Abramkovi na pivo.
A co pak? Děcka od macechy vyhodí...
to není pro nás.
Dědictví,
Maciej slíbil...
Jagně.
Já...
starosta vám to říkám.
No...
Popřemýšlíme.
Napij se, Jagušo.
Napij se.
Radíme ti sedláka...
jako dub.
Budeš paní...
pro celou vesnici.
Napij se.
Napij se Jagušo.
- Jagno! - Nechte ji, matko.
Už jsem ti to říkala, Mateuši.
Říkala, říkala...
A co jsi říkala?
Abys mě nechal.
Chtěl jsem si s tebou popovídat.
Mluv rychle, protože mám práci.
Matka tě chce prodat.
Jako jalovici na trhu.
Vezmeš si starého?
Když mi to řekne, půjdu, můžu snad co říct?
Ano, máš. Jen jí řekni,
co chceš ty.
Ale...
tobě se to snadno řekne.
Jagušo...
- Už ses vrátil ze světa? - Vrátil,
matko...
Děvka byla tvoje matka, ne já! Proč si přišel? Nic tu nemáš!
Přišel jsem za Jagušou,
ne za vámi.
Ruce pryč od Jaguši, slyšíš!
Ještě bych se potom dostala na vesnici do řeči.
Odkážu jí ty tři pozemky u Michalowych.
Na Jagušu, po jejím otci, ji připadne pět i s lesem...
Odkažte ji šest.
Cože...
Nejlépe ty u cesty, kde jste měli brambory.
To je mé nejlepší pole!
A není Jaguša nejlepší ve vesnici?
Samozřejmě, že je.
Bojte se Boha, šest pozemků to je kus země!
Dokud jste naživu, nikdo vám tu zemi nevezme.
A pamatujte, že co má Jaguša po svém otci, to bude vaše.
Hned můžete sázet.
Děkuji vám, milí lidé!
Na zdraví!
Hej, muzikanti!
Hrajte!
Jagušo!
Neboj se, Jagušo.
Se mnou ti bude dobře.
Ani u matky ti nebylo tak dobře.
Držíš s otcem.
Jen pro pořádek.
Zaplatil ti za něj dobře?
Zaplatil, ale né ze tvé kapsy.
Ale z mé, sakra, z mé!
Co sis doteď vzal, to už ti nestačí?
A to tele, které ti dal minule, to nic není?
Taky sis mohl vzít.
Ale já nejsem zloděj.
A já jsem zloděj?
Jsem úředník,
zklidni se Anteku, abys nelitoval!
Jsi opilec, Jidáš a zločinec!
Dostali jste zaplaceno, že ho tak bráníte!
Napadá mě, Antku,
že ti nejde ani tak o grunt...
- A o co? - Letěl jsi za Jagnou...
a teď jsi poblázněný...
Pusť!
Anteku!
Pusť.
Druhého dne, když všichni lidé odešli
a nebylo tam ani Panny Marie, ani svatých apoštolů,
zůstal jen Burek.
Posadil se a vyjekl...
Zavřeš někdy tu klapačku?
Co se do ní navážíš?
Na zdraví!
Jagně jste odkázal celých šest pozemků.
Protože jsem chtěl
a když budu chtít, odkážu ji všechno.
Až to bude všechno vaše, pak si to odkažte.
A čí to je?
Ptám se, čí?
- Naše. - Blázne!
Grunt je můj.
A budu si s ním dělat, co chci.
Nenecháme si křivdit!
A ty co?
Přišla se třemi pozemky písku a hodlá si tu vystrkovat rypák?
Pokud vám to křivdí, hledejte si něco lepšího.
Nebudu hledat, protože tohle je naše.
Co chcete, to odkažte,
ale cokoli zbude, přepište to na děti.
Na Anteka, Magdu a Jožkovi.
Vidíte ji, rozděluje si to, co je mé.
Chceme spravedlnost...
Když si vezmu hůl, dám ti spravedlnost.
A pokud se ji pokusíte dotknout,
ani svatby se nedožijete!
Odkázal celých šest pozemků...
i ty hadry od své matky, ty korálky, to všechno...
A pro koho?
Pro koho? Pro to prase?
Cos to řekla?
Celá vesnice ví,
že je to nenažranec.
Dokonce celý svět!
Nepomlouvej ji, nebo ti rozbiju hubu o zeď!
A znovu opakuji, že ta tvoje Jaguša je obyčejná mrcha!
Slyšíš?
Chrápal s ní, kdo chtěl!
Hospodáři přestaňte!
Bojte se Boha, chlapi! Nechte toho! Nechte toho!
Anteku, dost!
Obyčejná mrcha!
Ty starý blázne jsi za ní
zaplatil víc než ostatní.
Vypadni.
Abys tady do svítání už nebyl.
Co jsi tak pochmurná?
Dej si pozor, s Borynou
není dobře, ani špatně.
Možná ti přepíše více gruntu, a nebo ti dá hotové groše na ruku.
O to mi nejde.
Musí být něco důležitějšího než ty groše.
Boha se nebojíš...
Hlupaňo...
Podívej.
Podívej!
Tvé dědictví od Boryny na šest pozemků čisté půdy.
Dařilo by se ti bez této posvátné půdy?
Bůh tě nestvořil kvůli chudobě, ne!
Láska přichází a odchází a země zůstává.
Učesala, rozpletla
zlaté vlasy
Učesala, rozpletla
zlaté vlasy
Nepouštěj mě
moje matko
od sebe
Nepouštěj mě
moje matko
od sebe
Pusť mě
Jak bych ti já nemohla
pustit má dcero
Jak bych ti já nemohla
pustit má dcero
Pojďte sem
dobří lidé
chtějí se brát
Pojďte sem
dobří lidé
chtějí se brát
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého. Amen.
Podívejte se na ni, dědičku.
Stala se první hospodyní v Lipce a sedí tam jako přikovaná.
Jak opařená.
Ale musíte uznat, že to má krásné...
Neměla by být krásná, kdyby jen jedla a spala?
A nejen to. Stále se muchluje s tím a tímhle...
Ve jménu svaté matky Zosie, co jsi zač!
Takové pomluvy!
Dávám Jagně čas do jara,
dokud se jí starý nezhnusí a nezačne honit jiné hospodáře.
Její matka byla stejná.
Jagustinko!
A co, a ne?
Dnes se modlí k obrazu,
protože je po zimě vrásčitá jako brambora,
a dřív padala na kolena kvůli něčemu jinému.
Za chvíli se to tam bude šířit.
Bude se přehrabovat ve skříních.
Na zdraví!
Budeme si nárokovat své.
Podívej se, mami, naše Jaguša je tak krásná!
Živěji!
Dnes máš svatbu, jaká v Lipcích ještě nebyla
a asi dlouho nebude, Macieji!
Jagušo, má krasavice!
Musím se vrátit ke svým hostům...
Ty má hostitelko!
Napij se, nevěsto!
Na zdraví!
A víš, že u mlynáře hledají práci?
Říkal jsem ti to.
K sedlákům nepůjdu!
Pak možná...
bych tam šel dělat já?
Tati nech toho!
Jantoši, žijeme jen z brambor se solí.
V Lipce pracovat nebudu!
Už je to víc než tři týdny a nikdo ani hubu neotevřel.
Porval ses s otcem...
A ve vesnici se nikdo jiný s otcem nerve?
Možná,
ale ty jediný máš Borynu za otce.
Chceš, ať na mě plivají?
Nejde o to, co chci já, ale co potřebujeme...
A stařík ji sám vaří:
mléko nebo čaj ji nosí až do postele.
Může kolem ní klidně skákat dál,
i tak se Jaguša vrátí ke starým zvykům.
Slyšel jsem, že se zajímá o nevlastního syna.
Ale ne...
To, co říkali, že se s Jagušou dobře znali, není pravda.
Slyšel jsem,
jak kňučí u jejích dveří, až ho musela odehnat metlí.
A nebylo to jen jednou.
Protože jsem taky byl u ní.
Nejsi první a ani poslední.
Lžeš!
Řekls něco?
Lžeš, hajzle!
Hej, chlapi!
Přestaňte!
Anteku!
Ježíši! Vletěl rovnou pod kolo.
Kdo bude ještě pomlouvat Jagnu, udělám mu to samé.
Mateuši!
Žiješ?
Žije!
- Nádhera! - A kdepak!
Vítku, už je pec horká?
Přinesu více dřeva.
Zavři dveře! Jde sem zima!
Pane Jasio!
Pochválen buď Ježíš Kristus.
Až na věky věků.
Přináším hostii.
Vítej Jasiu!
Pan Jas už dorazil ze školy?
V neděli, před třemi dny.
Jak se vám daří?
Pomaličku, obyčejně, jako rolníkům.
Obyčejně?
Vždyť jste tady měli svatbu.
A tak bylo dobře, že jsme tři dny tančili.
Podívejte se na Jagušiny výřezávanky.
Velmi krásné.
Opravdu.
Antka jsem potkal...
Velmi zhubl.
Nějaký unavený.
Ano, unavený, unavený.
Dal si záležet...
když lámal Matoušovy boky.
Děkuji za pohostinnost
a přeji krásné Vánoce.
Sbohem Jasiu!
A Bůh ti žehnej, Jasiu.
A proč? Kvůli čemu se porvali?
No proč, kvůli tobě.
Tak jak psi kolem feny se rvali.
- Co blábolíš, jací psi! - A just, říkám pravdu!
Mateuš řekl před sedláky,
že chodí do tvé komnaty.
A Antek ho málem zabil.
Neboj se, drahá, neboj se.
Antek už kvůli tobě válčí se světem.
Viděli jste Macieju, co jsme vám poslali přes hospodáře?
Ano, krásná práce Michale, děkuji.
Vidím, Jagušo, že vám slouží mámina čapka.
Sluší vám.
Jdeme.
Jagušo,
přijď někdy do záplavové oblasti.
- Mám manžela. - Ano, máš.
Mého otce.
Změníš to?
Přicházím za tebou...
v míru.
Zostudil jsi mě před světem,
ublížil jsi mi tak,
že už zavolali kněze,
ale já se na tebe nezlobím.
A to, cos pyskoval před sedláky, to není pravda?
Mluvil ze mě hněv, abych tak řekl...
Co bych já měl s Jagušou!
Vítejte, hospodáři!
Vítejte!
Vítejte. Pochválen.
Sedí ve výklenku?
Pojď Jagušo. Tudy.
Dej tomu klid, dokud je čas.
Můžu?
Kdo chodí po kostech s takovým ohněm.
Nebo to nevím?
Nelítal jsem za Jagnou sám?
Ale ty jsi jí byl milejší.
Dědic, co neměl žádná práva!
Prodal náš statek ve Vlčím údolí.
V Lipce měl vždy právo!
Les je jeho.
Budeme však usilovat o dohodu.
Dohodu? Jak?
Les už byl prodán.
Brzy budou označeny a rozparcelovány.
Nech si je označí, víc jim nedovolím.
To nedovolím!
- Každý den se těším... - Můžu už jít? Hlídají mě.
Zahrajte wolta, chlapci!
A ostře!
Jen jsem...
Jen jsem tančila...
Za tohle ještě zapláče...
Jen jsem tančila!
Dělej, běž!
Hlupaňo,
zdobíš si chalupu, ale špínu nevidíš.
Nevidím, protože je čisto. Tak nemoc přešla do vašich očí.
Až vstanu, přísahám, budeš litovat!
Ticho, Jagno!
Jdi se podívat, jestli Jožka nepotřebuje pomoc.
Nakonec to nebyla její chyba.
A čí?
Vždyť jste ji nechal samotnou a šel jste pít do výklenku.
Hudba hrála,
všichni se bavili, tančili, a co?
Měla jak kůl v plotě stát v koutě?
Jen mě namaž, abych se rychle zotavil, a přestaň mě poučovat.
Sám dobře vím, jak to bylo.
Hanko?
Hanko!
Proboha, Hanko!
Přijď ke mě kdykoli, třeba i zítra.
Vyhnali jste nás,
tak jak bych k vám měla znovu přijít.
Nenechám tebe ani děti zemřít hladem.
Jeď!
Dívka se procházela třešňovým sadem
Chodila a hledala svůj konec
Maškarníci! Maškarníci přišli!
Oheň. Oheň!
Hoří.
Hoří!
Lidé! Hoří!
Jagušina zástěra!
Dělejte! Dělejte! Hrabejte, hrabejte dál!
Říká se, že je Boryna sám načapal, a pak tady hned vypukl požár.
Je jasné, že Antek to zapálil ze vzteku.
A vidělas ho?
Vidělas ho zapalovat?
Proč držkuješ, máš snad důvod?
A stařík prý Jagnu zbil tak, že leží nemocná.
Tak to muselo skončit.
Už dost, ženský, dost, ticho!
Vidím, že jsi byla s prosíkem...
Když už jsem byla u dědy, tak jsem dostála lidského soucitu.
Nestydíš se.
Otcovo?
Přikázal jsem ti, abys nechodila k mému otci!
Sám si mě pozval,
nebudu hladovět, děti nic nemají, když se nestaráš!
Okamžitě to odnes. Nic od něj nepotřebuji.
Ale já potřebuji. A taky děti!
Odnes mu to zpátky! Nebo mu to vezmu sám a ustřelím mu krk!
Ať se udusí svou dobrotou!
Zkus to, dotkni se a uvidíš!
Koupil si tě levně,
za kousek chleba,
jako toho psa.
Prodal jsi nás a sebe ještě levněji, za Jagnininu sukni!
No tak, utíkej ke své děvce!
Lipka musí válčit.
Dnes nám vzali les!
Pokud se nebudeme bránit,
tak zítra rozederou naši půdu, naše chalupy, náš dobytek.
U dědice v otroctví nebo u Boryny,
jaký je v tom rozdíl?
Boj se Boha, Jagušo, o čem to mluvíš?
To, že tě teď pomlouvá, není žádné překvapení.
Je to chlap z masa a kostí, živý, ne z papíru jako tvé vystřihovánky.
A je tvým manželem.
Já jsem si ho nevybrala.
Miluješ mě?
Protože jsem to jednou řekla?
Protože to neříkám, když to chceš?
Miluješ mě, je to tak.
Jako zlého psa, který umí hryznout a před kterým je těžké utéct.
Musím jít!
Jestliže jsem se snížil k takovému psu,
pak kvůli tobě,
protože jsem tě miloval, rozumíš?
Ty mě miluješ?
Vždyť mnou jenom pohrdáš.
Proč? Co?
Potřebuješ dalšího?
Myslíš, že jsem tě někdy chtěla?
Borynova sedláka?
Lidé!
Všem nám bylo ublíženo!
Nesnesitelná nespravedlnost!
Na Vlčím údolí máme své právo!
Les je náš a panství ho kácí!
Jezdili jsme se stížností - bezvýsledně.
Dali jsme dědice k soudu...
kdo mu co udělá!
Pohár však už přetekl!
Kácejí naše lesy!
Máme to dovolit?
Ne!
Musíme bránit své vlastní dobro!
Jde sem nějaká tlupa lidí!
Přiveď jezdce.
Nebojte se ničeho, lidi!
Náš zákon je naše vůle a spravedlnost naše!
Musíme jít ve skupině!
Za mnou, lidi! Do lesa!
Proč tam stojíte? Na ně!
Jagustino vezmi ženské, rozbijte jejich hranice!
Jezdci!
Pozor, sedláci!
Za mnou, sedláci! Pohromadě! Nevzdávejte se!
Aby zdechli, zatraceně!
Chyťte koně! Chyťte je!
Boryno!
Ježíši!
Mrtvý?
Otče!
Ukažte mi, kde je Anton Boryna!
Vojáci.
Otče!
Jsi tady, synu?
Ty jsi...
Zákon je s námi!
Všichni...
jste zatčeni!
Otče!
Vstávej, říkám.
Půjdeš se mnou.
JARO
Myslela jsem, že v tuto hodinu jsou na nohou jen sedláci.
Lidé jako vy nepotřebují vstávat za úsvitu.
Když je otec nemocný a Antek a ostatní ve vězení, napadlo mě,
jestli něco nepotřebuješ...
Děkuji, už na to dohlížím, jak mi přikázal otec.
Čtyři oči uvidí víc než dvě.
- Počkám, až se Jagna probudí. - Počkejte si na to.
Běž ven, Hanko.
Ztiš se, leží tu nemocný.
Ale ty ho nevidíš.
Mohl by umřít hlady a ty bys nehnula ani prstem, dědičko!
Můj manžel je moje věc.
Celé hospodářství by upadlo, kdybys tady měla velet.
Proto mi ho otec svěřil do rukou.
A konečně nakrm tu svou sténající krávu.
Neříkal něco otec?
Michale!
Promiň, Jagušo, nechtěl jsem tě vyděsit.
Přišel jsem se podívat na otce.
Říkal něco?
Ne.
Varhaníkář se dovtípil, že můj otec má spoustu grošů.
Asi ji ukryl v komoře.
Rozděl peníze spravedlivě, než je Hanka všechny ukradne.
Jen mi přines klíč, Jagušo.
Hanka má teď klíče.
Neotáčej se ke mně zády, když s tebou mluvím.
Jsi na pochůzce, Jagušo?
Asi by bylo lepší,
kdyby byl Antek propuštěn, že?
Mohu to zjistit.
Mám vliv.
Pojď...
sedni si se mnou
a něco vymyslíme.
Když máte takový vliv, proč jsou všichni lipečtí sedláci ve vězení?
Za to, že se postavili za své?
Netrucuj, Jagušo,
jsem přece na tvé straně.
A s Antekem pomůžu.
Kruť, kruť.
Hanko!
Proč křičíš?
Pověsilas ho nad moji postel!
Jen tam bylo volné místo.
Co se ti nelíbí?
Když budeš mít hlad, můžeš si dát kousek.
Stejně si vezmeš to, co pro tebe udělali jiní.
Nech ji, jestli chce bojovat!
Jen to zkus, děvko,
zřídím ti hubu tak, že tě tvá matka nepozná!
Hanko!
Hanko...
Vyhoď je...
Otče! Můj Bože!
Bolí vás něco?
Vyhoď všechny ven.
V komoře na obilí,
ve slaměném koši...
najdeš pár grošů...
Schovej je,
aby tě o ně neokradli...
Antekova zbraň...
Nedávej ji...
je tvá...
Tvoje...
Říkal jste, že můžete Antekovi pomoci.
Vše vyřešíme v klidu.
Pojď, Jagušo, pojď.
Pojď.
Podívej se!
Není se na co dívat.
Pojď sem, Jagušo, pojď sem...
Promiň, Jagušo, nechal jsem se unést.
Ještě jednou se mě dotkneš, tak celému světu to řeknu.
Řekni!
Určitě ti uvěří.
'Per eúndem Dóminum nostrum...'
Amen!
Dnes pro nás nastal veselý den,
který si každý z nás přál
Toho dne vstal Kristus z mrtvých
Aleluja, aleluja
Nebeský král k nám zavítal
Jako krásná květina rozkvetl
Po své smrti se nám ukázal
Aleluja, aleluja
Hospodáři!
Je čas zasít.
Je čas zasít...
Bože, dárce odpuštění a milovníku lidské spásy,
prosíme tě o milosrdenství,
abys Boryna, tvého služebníka,
na přímluvu Panny Marie a všech svatých
přijmul k sobě a ráčil ho přivést k věčné blaženosti,
skrze Ježíše Krista, našeho Pána, amen.
Pojď ke mně.
Řekni, co je nového, Hanko.
Vše probíhá jako obvykle, čeká nás práce.
Jako obvykle?
Vzala jsi otcovy peníze!
Sám jsi schopen špatnosti, takže to samé si myslíš o druhých?
Cos ukradla, je tvoje.
Ale já to rozdělím.
Nenechám to tak.
Jsem opatrovníkem blaha svého manžela a nemám právo o ničem rozhodovat.
Od smrti otce je nyní hospodářem Antek a na něm vše stojí.
V kriminále může být hospodářem,
ale tady se usadí poctiví lidé.
Podívejte se na něj.
Našel se čestný muž.
Ty se jen snažíš zjistit, jak se dostat ke korytu.
Bídná sirota...
co drží šest pozemků naší nejlepší půdy.
Máš pravdu, Hanko,
takže počkejme,
až se Antek vrátí.
On vyřeší to pometlo.
Raději si zlámu nohy, než bych do toho domu vstoupila.
Nepřivázali tě za koule. Mohl jsi jít.
Nebuď tak zlá, jinak ti tu křivdu vrazím do očí.
Co jsem udělala?
Kradla jsem?
Zabila jsem?
Hnal ses za ním jako děvka a věděla jsi, že má ženu a děti!
Já za ním letěla?
A tobě už na něm nezáleží?
Jak kňučel, abych mu ukázala svůj poklad!
To on mě oblbnul a dělal si hlupáky, jak chtěl!
A teď ti řeknu pravdu, jen abys toho nelitovala.
Když budu chtít, i když mu budeš líbat nohy,
odkopne tě a půjde za mnou do světa!
Zamysli se a nesrovnávej se mnou!
Okamžitě vypadni z mé chalupy! Vypadni!
Nedovol, aby se Antek znovu obrátil proti nám...
O tohle dědictví ti jde?
O tyhle pozemky?
Pak je vezmi a udus jimi k smrti!
Jagno!
Nedotýkej se mě!
Chtěl si něco říct, tak říkej.
Neboj se mě, Jagušo...
Vůbec tě nepoznávám.
Jak si mě odložil, taková i jsem.
Nikdy bych tě neodložil.
Myslel jsem na tebe dnem i nocí.
Co dalšího jsi měla v hlavě?
Měla.
Vzpomněla jsem si, jak jsi mě odstrčil.
Já tě odstrčil?
Já ti říkal, abys byla mou nevlastní matkou?
Já ti říkal, abys ses spřáhla se starostou?
Jagušo...
šla bys se mnou do světa?
Anteku, ne!
Sova v háji sedí
a poslouchá, kdo s kým mluví
Tady den, den, tady noc, noc, tady bída, až moc, moc
A poslouchá, kdo s kým mluví
LÉTO
To je ale sucho!
Dělali jsme si o tebe starosti.
Máš štěstí, že tě Hanka zachránila.
Měl jsi strach, co?
A proč ne?
Vždyť jsi teď hospodářem.
Hospodářko, dvě fůry.
Hanko?
Rychle vám mlýn vydělává, rychle.
Teď už stačí jen Jožku odehnat a všechno bude vaše.
Už přemýšlíš o Jaguše?
Sotva ovdověla.
Chci říct, že Hanka neměla právo ji vykázat.
- Jagna seděla na svém! - Nebylo to její
a spravedlivě se to vrátilo rodině.
Jsi si tak jistý?
A víš, že stará podala stížnost k soudu?
Sleduj, jak starosta vesnice přivádí Jagnu zpět do této země.
To se uvidí.
Jagušo...
Lidé ve vesnici z tebe šílí...
Ať si štěkají.
Žár je pálí, opíjí se hněvem a pyskují.
A víš...
kluci čekají, až ti pošlou vodku.
Ať si ji vypijí sami.
Ne všichni sedláci jsou stejní.
Možná by ti to pomohlo...
ve vesnici,
kdyby sis někoho vzala.
To by lidem rozvázalo jazyk.
Nepotřebuji, aby mi pomáhali sedláci.
Už jsem od nich dostala dost.
Jagušo? Dítě...
Nespala si?
A proč jsi poslala Mateuše pryč?
- No a co? - Je to dobrý tesař.
Nebylo to Ježíšovo povolání?
Ano, má svou minulost, ale ty máš také svou.
Nechci Mateuše.
Nechci žádného!
To neříkej!
Jagušo, musíš jít ke zpovědi.
Dostaneš pokání a časem ti lidé odpustí.
Nebudu se zpovídat.
Boj se Boha, dítě!
Buď pochválen.
Pochválen, Hanko.
Jedu do Čenstochové, odpusťte mi, jestli jsem se proti vám hřešila.
Bůh ti žehnej za laskavá slova,
ale co je křivdou, je křivdou.
Z upřímného srdce vás žádám o odpuštění.
Ve svém srdci už k tobě nechovám hněv.
Budu se za tebe modlit.
Jagno?
Jak bys mě mohla
nepoznat?
Jak bych nepoznala.
Jenže pan Jas je teď tak galantní, tak jiný...
Je vidět, že přicházíte z velkého světa.
Teď se vracím domů, abych si na chvíli odpočinul.
- A ty Jagušo? - Jen jsem se procházela...
Zbožná?
- Ne, o vzdálených zemích a mořích. - Ježíši!
O mořích!
Podívejte se.
Vidíte ty pyramidy?
Tak vysoké,
že kdybyste postavila pět našich kostelů na sebe,
nedosáhly by ani na vrchol.
Musí to být jak hora.
Co je to?
Vypadají jak moje vystřihovánky.
Viděl jsem, jak krásné děláte vystřihovánky,
když byly hody.
Na každém vánočním trhu ve Varšavě jsou tak krásné...
Pane Jasio, všichni vás hledají...
- po celé vesnici! - Teď už půjdu.
Musela jsem vás vyrušit z modliteb, že?
Nashle.
No jasně,
místo příležitostí,
daleko od lidských očí...
Kéž by vám ten hnusný jazyk zaskočil!
Něco mě upoutalo a tak jsem tam šla,
letím tam, rozhlížím se...
Paní varhaníková, Jasiu ztratil svou knihu.
Podívejte se na ní...
Vypadni odsud a už se tu neukazuj!
Nebudu kvůli tobě plakat,
stejně jako Hanka nebo starostová!
Já tě odnaučím románkům!
Teď si mě zapamatuješ, lůzo.
Do boudy děvko!
Říká se, že Jagna se teď motá kolem varhaníkova syna.
Vyhladověl jsi ve vězení tak, že ses dal na babské tlachy?
Opakuji, co lidé říkají.
Jen mi řekni, kdo to řekl, a já to uvedu na pravou míru.
Nedám ani pětník!
Hej!
V obecní pokladně chybí 5 000, teď jim všechno vezmou,
celé hospodaření, a když to nepostačí, musí Lipka doplatit.
A já nedám! Nedám ani halíř!
Lidé!
Jak to, že nevíte, na co starosta ty peníze utratil?
Za Jagnu!
Dobře řečeno! Udělal to!
Svatá dobroto, modli se za nás. Viděla to paní varhaníková?
Že bych to nevěděl?
Nestydím za to, že mám v rodině zhýralku?
Udělej něco!
Oblbovala mého.
Koupil by jí vše, po čem by toužila.
Všichni to viděli.
A odkud se takhle obléká?
Vždyť to byla Borynova žena!
Dostala od něj všechny hadry.
Co je vám do toho?
Proč jste na její straně?
Svatá Matko!
Dokonce i mého Jase chtěla svést.
Chlapec nevinný, od ní utekl a všechno mi řekl.
Není to hrůza, že nedá ani knězi pokoj?
A k tomu ta celá neúroda...
To je zřejmé, že taková husička přinesla do vesnice
Boží odplatu.
Je čas to ukončit!
Jediná rada!
Vyhnat!
A přesně tak!
Tak to musí být.
Všichni se shodli na jednom,
že Jaguša musí být z vesnice vykázána.
Řekni i ty své, Antone.
No, Antone,
všichni poslouchají!
Od smrti tvého otce
jsi hlavním hospodářem v Lipce.
Bez tebe se nemůžeme radit.
Žiji ve skupině, takže se...
držím i skupiny.
Chcete-li ji vyhnat,
vyžeňte ji,
chcete-li ji postavit na oltář, postavte ji.
Obojí je mi jedno.
Anteku!
Teď už to musíme udělat.
Víš, co udělají s Jagušou?
Zákon...
je s nimi.
Mor na ně za takový zákon!
To, co jí vyčítají, není pravda!
Zprotivíš si celou skupinu?
- Mluvíš, jako bys byl s nimi. - Nejsem s nikým,
ale s tímhle kamenem
jsem taky na jedné lodi.
Ježíši...
že se...
opovažuješ hnát takového člověka jako...
vzteklého psa...
Anteku!
Vždyť tvé slovo...
něco znamená.
Příliš pozdě...
Máti! Jde si pro ni celá vesnice!
Dělej, zamkni!
Schovej se!
Před nikým se neschovám.
Vezmi si to!
A raz, dva,
tři!
Jagno! Jagno!
Lidé! Lidé! Uhni...
Co to děláte...
Nechte Jagnu!
Ustup, matko!
Mami!
Vezměte si ji!
Vezměte!
Pojď sem!
Za všechno zaplatíš!
Zaplatíš za to!
Tak co? Ty popelnice.
Už nejsi tak krásná!
V tom pomalovaném ksichtě!
Dala jsi polibek?
Tak si teď sněz svou hanbu!
Jen žer! Nažer se hanby, jako jsme se nažrali my!
Kéž tě svatá země vyhodí!
Zasloužila sis to, děvko!
Vypadni z vesnice, ty popelnice!
Do hnoje s ní!
Na vůz s ní!
Svažte ji!
Dost!
Jestli se vrátíš do vesnice,
pošleme na tebe psy.