PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Utíkej, pejsku!
Máš rád...
Rychlou jízdu ve městě psů?
Máš rád...
Rychlé přátele, co vždy pomohou?
Máš rád...
Auta, lodě, vzducholodě a kola,
co jezdí suprově?
Vítejte v Packově!
Utíkej, pejsku!
Vážně chceš zastavit?
Ne, ne, ne!
Tak utíkej, pejsku!
Utíkej, pejsku!
FRANK, BOB A CHILI
Pozor, Známko!
Tahle rampa není pro tebe, ale pro Chiliho velký kousek.
Já vím. Chili je můj nejoblíbenější psí kaskadér.
Jen jsem ji chtěla vyzkoušet.
Právě jsem ji vyzkoušela. Funguje dobře.
Nemůžu se toho kousku dočkat,
proto jsem tu první.
Ve skutečnosti jsi tu až druhá.
Bobe?
Přesně tak! Mám plno bobů.
Fazolové boby, kakaové boby, smažené boby!
Mám i párky, aby k nim bylo co přikusovat.
Já bych si dal.
Ne, to by nešlo. Omlouvám se.
Je to piknik pro mě a Franka, zatímco čekáme na představení.
Dnes je výročí našeho přátelství.
Slavíte den, kdy jste se stali přáteli?
Ano. Potkali jsme se na pikniku.
Já přinesl boby a Frank frankfurtské párky.
A mně chutnaly párky a Frankovi boby.
A Frank měl rád mě a já Franka.
A zbytek je historie.
Super.
Další super věc!
Ahoj, bratránku.
Ahoj, Chili!
Chili je tvůj bratranec?
Ale žije v Hafansasu, takže se moc nevídáme.
Chili, těším se, až poznáš mého nejlepšího kamaráda Franka.
Už se stalo.
Chili, podepíšeš se mi packou?
Franku? Odkud se znáš s Chilim?
Dával jsem si chili v bistru Velká miska a on tam zrovna byl taky.
Dával si párky.
Slovo dalo slovo a najednou se bavím s Chilim.
To máš ale štěstí.
To jo, je boží.
Nagelované vlasy, motorka, skvělé hlášky.
Jsem Chili, fakt mi to pálí.
Jsem rád, že jsi tady, Franku! Připravil jsem nám piknik. Posaď se.
Promiň, nemám čas. Pomáhám Chilimu s jeho kouskem. Musím běžet.
Chili, můžeme jet?
Zatím, bratránku.
Ahoj, Franku.
Bobe, ty brečíš?
Ne!
Dobře, brečím.
Protože Frank zapomněl na naše výročí
a protože už nejsem jeho nejlepší kamarád.
Bobe, ničeho se neboj. Pořád jsi Frankův nejlepší kamarád.
Máš pravdu.
Vím, co musím udělat.
- Promluvit s Frankem? - Ne.
Musím být víc boží než Chili,
aby se se mnou Frank zase chtěl bavit.
Nebo můžeš být sám sebou.
Prosím, Známko! Pomoz mi stát se Chilim!
Dobře. Jestli to tak chceš, tak to uděláme.
Skvěle! Začneme s vlasy.
Potřebuje víc bodlin.
A ukázat oči.
Páni!
Teda, teď mám tak boží vlasy jako Chili!
Páni, Šunkonio, tvá štěňata ale vyrostla.
Pamatuju si, když ještě byli Kouslmír a Štěkán takhle malí.
Bobe, jak to, že toho tolik víš o Šunkoniově rodině?
Stříhá mě už roky, tak si vždycky povídáme.
A když se Šunkonio rozpovídá, tak ho nejde zastavit.
To je pravda. Jsem kecka.
A Bob umí skvěle naslouchat.
Vidíš, Bobe? Nemusíš být jako Chili.
Už tak jsi skvělý.
Už se potřebuju jen naučit drsně chodit a vymyslet si hlášku jako Chili.
Cože? Vždyť už teď chodíš drsně.
Prosím, prosím!
Dobře, když chceš...
Vím, kdo by tě to mohl naučit.
Já jsem Sam Fofr a při závodech nejde jen o výhru.
Páni. To je skvělá hláška!
Až mi z toho mrazí.
Chceš to taky zkusit?
Ale to já nezvládnu.
Ani nevím, jak se chodí zpomaleně.
To ani nemusíš. Tohle je Samova chůze a hláška.
Vymysli si vlastní.
Koukej, tohle je moje!
Jsem Známka. Utíkej, pejsku!
Páni!
Teď ty.
Jsem Bob. A za tohle se omlouvám.
Nechceš zkusit něco sebejistějšího?
No tak, Bobe! To zvládneš!
Jsem Bob a... přijdu vám vhod.
- Ano! - To je ono!
Páni!
Jsi na dobré cestě.
A díky za lasagne, Bobe. Nejlepší, co jsem kdy jedl.
Tys Samovi udělal lasagne?
Jistě. Bob mi udělá lasagne vždy, když vyhraju závod.
Vidíš, Bobe? Umíš výborně naslouchat, ale i vařit.
Už teď jsi skvělý.
Ale budu skvělejší, až budu mít motorku jako Chili.
A pak se přiřítím...
a Frank mě uvidí a řekne:
„On má motorku! Měj se, Chili.“
A je to, Bobe. Už jsi někdy řídil motorku?
Ne! Ale to nemůže být těžké.
Kde je volant?
Už jedu, Známko!
Skvěle. Teď to zkus na zemi.
Teď už opravdu jedu!
Skvěle, Bobe. A teď to zkus bez koleček.
Dobře! Můžeš mě pustit!
Už jsem tě pustila!
V klidu, Bobe!
Opravdu jedu, Známko!
Frankovi se to bude moc líbit!
Pojeďme mu to ukázat.
Zastav a nech mě naskočit.
Zastavit? To se mám naučit kdy?
Vypadá to dobře, Chili.
Ten transparent skvěle zachycuje mé lícní kosti.
Už jste viděli Boba?
Ne. Proč?
Tak teď něco uvidíte.
Jsem Bob a přijdu vám vhod.
Hej, Franku. Nechceš se projet?
Nemůžu, protože...
Protože pořád pomáhám Chilimu s jeho kouskem.
Dobře.
Pojďme, Chili.
Zatím.
Mám nový účes, novou hlášku
a jezdím na motorce,
ale Frank si toho ani nevšiml.
Možná to nefungovalo, protože se snažíš být jako Chili,
ale měl bys být jako Bob.
Máš pravdu. Zkusil jsem vše, abych byl jako Chili.
Všechno kromě...
jeho kousku.
To je ono! Musím udělat jeho kousek. Dobrý nápad, Známko!
Počkej! To nebyl můj nápad!
Dobře, tenhle hrnek je fontána na náměstí
a tyhle knihy jsou rampy.
A tahle motorka je motorka.
Chili takhle přeskočí náměstí.
Ale můj kousek bude ještě lepší.
Přeskočím z této vzducholodi na tuhle vzducholoď.
Ne, Bobe. To už je moc.
To kvůli Frankovi dělat nemusíš.
Ale musím!
Je to můj nejlepší kamarád. Musím to udělat.
Co bys dělala, kdyby s tebou Mrně nemluvil?
Udělala bych cokoli.
Dobře. Musíme se ujistit, že bude moct létat.
Zajímalo by mě, kde je Bob.
A co se děje s těmi vzducholoděmi.
Dobře, Bobe. Můžeš skákat. Jak se cítíš?
Skvěle.
Až mě Frank uvidí skákat ze vzducholodi...
která je mimochodem hodně vysoko...
bude nadšený!
A úplně zapomene na Chiliho a budeme zase nejlepší kamarádi.
Takže to chceš vážně udělat?
Jistě, bez pochyby. Na sto procent. Určitě.
Protože to nemusíš dělat.
Díky, díky, díky!
Já to totiž nechci udělat. Moc se bojím, Známko!
To se mi teda ulevilo. Dostaňme se zpátky na zem.
Měla jsi pravdu. Nemusím být jako Chili.
Přesně tak! Protože ty jsi Bob.
Nepotřeboval jsem nový účes, ani hlášku, ani motorku.
A určitě nepotřebuji dělat tenhle kousek.
Souhlasím. Tak slez a půjdeme dolů.
Dobře!
Bob?
Bobe!
Ještěže jsem přimontovala padáky.
Bobe! Mohl ses zranit. Co to vyvádíš?
Chtěl jsem zase být tvůj nejlepší kamarád.
Cože?
No, celý den ses bavil s Chilim,
tak jsem se bál, že už mě nemáš rád.
Zapomněl jsi i na naše výročí, Franku.
Nezapomněl. Proto jsem celý den jezdil s Chilim.
Chystal jsem pro tebe překvapení.
Pozor! Chili se chystá předvést největší kousek své kariéry
na počest Boba.
Bob je tím nejlepším naslouchačem, kuchařem
a kamarádem, jakého pes může mít.
Hezké výročí přátelství, Bobe.
Vidíš, Bobe, já říkala, že jsi skvělý takový, jaký jsi.
Páni! Skvěle, Chili!
Transparent přátelství?
Vím, jak miluješ transparenty.
Něco jsem ti přichystal.
Udělal jsem párky s fazolemi, protože já mám rád párky a ty boby.
A já mám rád tebe a ty mě.
A má práce tady je u konce.
MALÝ PES NA PRÉRII
„Kelly Korgiová, když přijedete zazpívat do Altánu z kostí,
bude oslava stého výročí Packova perfektní.
S pozdravem vaše největší fanynka Známka.
P.S. Snad jste dostala i mých dalších sto dopisů.“
Ahoj, babi a dědo.
Ten povoz vypadá hodně staře.
Taky že je. Vezeme ho z Packovského muzea.
Byl to první dopravní prostředek v Packově, parní povoz.
Počkej, takže se s ním dá jezdit?
Jistě. Před sto lety se dalo.
Ale teď už nefunguje.
I tak ale nesmí na oslavě chybět,
je totiž starý jako Packov.
Ale nemusí vypadat tak staře.
Známko, Morte, dejte se do práce.
Až ho umyjeme, bude vypadat, jako by ho vyrobili dnes.
A kdo ho vyrobil?
Nikdo jiný než tvůj praprapradědeček
Trhalus Slintus Štěk.
Pes, co založil Packov, také vyrobil jeho první vůz?
Ano, ale nedokázal by to bez...
Známkomily Štěkové.
To jsem chtěl říct já.
Známkomila Štěková pomohla sestrojit první vůz?
Nejsem pojmenovaná po ní?
To víš, že jsi. Byla tvojí praprababičkou.
Co udělala? Chci znát ten příběh!
Když budeme vyprávět starý příběh, potřebujeme banjo.
Všechno to začalo před sto lety.
Přímo tady.
Ne, počkat. Tady to bylo.
Ale před sto lety tady samozřejmě nic nebylo.
Když sem přišel Trhalus,
věděl, že tady bude jejich nový domov.
Tady bude náš nový domov.
Ale, tati, nic tady není.
Není, ale rozbil se nám povoz, tak je to vhodné místo na založení města.
A budeme mu říkat...
Packov.
Skvělé jméno.
Ale je tu jen jeden strom.
Z něj nebude dost dřeva na postavení celého města.
Uvidíš, kolik toho postavíš z jednoho stromu.
Tak Trhalus a Známkomila ten strom pokáceli
a z jeho dřeva postavili první budovu.
- Dobrý den! - Co?
Tati, podívej! Další psi!
Nejen další psi, Známkomilo, ale možná i noví sousedé.
Dobrý den, psiska!
Dobrý den!
Hledáte město, kde byste se zabydleli?
To se uvidí. Líbí se vám můj klobouk?
Ano?
Tak ano! Hledáme město, kde se usadíme.
Já jsem paní Lydiana.
Geraldiáš, doručovatel telegramů.
A já jsem kouzelník Kokrlington!
To město, o kterém jste mluvili, kde je?
Přímo tady.
To je jen jeden dům. Kde je pošta?
A obchod s kouzly?
A s klobouky. Kde seženu víc klobouků?
Přímo tady!
Tento dům může být pošta i obchod s kouzly a s klobouky.
A tak se i další psi rozhodli usadit v Packově.
Když měl Packov pět obyvatel, dařilo se mu dobře.
Ale když se přistěhovali Macek a Drobek,
žilo jich v Packově už sedm.
A vše se změnilo.
A Packované byli nešťastní.
Jsem nešťastný.
Kde je můj baret na stěhování? Odcházím!
Hele, telegram. Stojí v něm: „Taky odcházím!“
Počkejte!
Tohle město může být tím, co všichni chceme.
Jen potřebuju víc dřeva na víc domů.
Tak si prosím sedněte a zůstaňte tady.
Tak se psi rozhodli zůstat
a doufali, že Trhalus dodrží slovo.
Zjistil jsi, kde sehnat víc dřeva, tati?
Zjistil! Tamhle za kopcem je les plný stromů, kam až oko dohlédne.
Proto celý den stavím tohle...
parní stroj!
Použil jsem na to konvici, provazy a všechny naše lžičky.
Skvělý nápad. Tak sem dostaneme dřevo mnohem rychleji.
Asi už je připraven k odjezdu. Zkusíme to!
Počkej, zkusíme to ještě jednou.
Nefunguje to.
My sem to dřevo nikdy nedostaneme.
Třeba to opravím
a pak seženeme tolik dřeva, kolik potřebujeme.
Můžeš to zkusit, ale nedělej si plané naděje.
Zkusil jsem všechno, aby ten povoz fungoval.
Packov nejspíš zanikne.
Konec.
To je všechno? Prostě to vzdali?
Jak teda vybudovali Packov?
Jen jsem zkoušel, jestli dáváš pozor.
Takže, Známkomila...
Dobře, teď budu vyprávět já.
Známkomila se odmítla vzdát.
Pracovala na parním motoru, dokud nenašla problém.
Našla jsem problém.
Je uvolněné lano mezi lžičkovou hřídelí a konvičkovou hlavicí.
A najednou... nastartovala povoz.
Známkomilo! Jak jsi to...
Jsem pes opravář, tati. To je moje.
Ať nikdo neopouští Packov.
Já zatím najdu stromy!
Včil, pejsku!
Co to znamená?
To je jen starý způsob,
jak říct „Utíkej, pejsku!“.
Tak Známkomila jela, ale žádné stromy nenašla.
Tady nejsou žádné stromy. Tady taky ne.
Jen samý prach.
Jak můžeme postavit město, když nemáme žádné stromy?
Hledáte stromy, abyste mohli postavit město?
Kdo to řekl?
Já.
Jmenuju se Drbal.
Protože se pořád drbu.
Já jsem Známkomila. Ty tu bydlíš?
Jo, jsem divoký pes. Žiju v divočině.
Já žiju v Packově. To je nové město.
Nebo bude, až najdu dřevo, ze kterého ho postavíme.
Jestli hledáš dřevo, můžu ti ho pomoct najít.
To bych byla moc ráda.
Jaké to je, být divokým psem?
Skvělé. Jen co vstanu, můžu si hrát v prachu.
A odpoledne si taky hraju v prachu. A večer...
Si hraješ v prachu?
Ne, to v něm spím,
protože jsem unavený z celodenního hraní si v prachu.
To dává smysl.
A to tu žiješ sám?
Jo, ale nevadí mi to, protože jsem divoký pes.
Občas je mi smutno, ale mám prach a kamení.
Navíc mám malou farmu, kde pěstuju brambory, mrkev a další věci.
A tak vyrazila Známkomila s novým kamarádem Drbalem
vstříc mnoha překážkám.
Mlha!
Brouci!
Medvědi!
Pumy!
Kuřata!
Ta mám rád, ale ne, když mě pronásledují!
Pouštní zácpa.
Ale nakonec dorazili do lesa,
kde bylo tolik dřeva, kolik Packov potřeboval.
V tomhle lese je tolik dřeva, kolik Packov potřebuje.
Já ti to říkal.
Ale jak ty stromy pokácíme?
To nech na mně a na mých divokých zubech.
Pokácel jsi to skvěle.
Díky.
Ani se nehněte!
Ale my se nehýbáme.
Prostě nám dejte zlato.
Jo!
Ale my žádné nemáme.
Máte sendviče?
A co to dřevo?
Ale vždyť žijete v lese. Na co potřebujete další dřevo?
No, něco si vzít musíme. Jsme banditi.
Jo!
Já jsem Rychlej Frankie a tohle je Malej Bobby.
Jo!
Dejte nám vaše dřevo.
Známkomila a Drbal došli tak daleko, takže se vrátili...
Do Packova i se dřevem.
Morte, nenechal jsi mě domluvit.
Promiň, ale říkala jsi, že teď jsem na řadě já.
Známkomila a Drbal došli tak daleko, než aby dali dřevo banditům.
Našel jsem sendvič.
Takže museli utíkat.
Utíkej!
Počkejte! Vraťte se!
No tak, roští. Uhni! Musíme chytit ten povoz!
Opeřené příšery!
Pumy!
Chlupaté příšery!
Brouci!
Mlhová příšera!
A nakonec dojeli se dřevem až zpátky do Packova.
Známkomilo, dokázala jsi to! Opravila jsi povoz!
A vezeš dřevo! Neměl jsem o tobě pochybovat.
Říkáme to naposledy, dejte nám vaše dřevo.
Protože jsme banditi.
Nedáme vám naše dřevo.
Ale skoncujte s těmi lotrovinami, a můžete bydlet v našem městě.
Co budeme dělat?
Dobře, tak jo. Uděláme to... Dobře. Jen tak...
Zeptej se. Neboj.
Můžeme bydlet na stromě?
Ale my tu žádné stromy nemáme.
Mohli bychom, když je vypěstujeme.
A vím přesně, kdo by to dokázal.
Kdo? Já?
Jo! Říkal jsi, že rád pěstuješ rostliny.
Tak nechceš žít v Packově a pěstovat tu stromy?
Možná by se mi líbilo žít ve městě.
A mít tady dobrou kamarádku, jako jsi ty.
Počítejte se mnou!
Packu na to.
Stvrdíme to pěstičkou.
To je co?
Z Packova se konečně stalo město, o jakém Trhalus snil.
Moc se mi líbí váš klobouk.
Přišel telegram od firmy na míčky.
Chtějí tu otevřít obchod.
V Packově!
Všechno díky parnímu povozu a Známkomilině...
Velkému dobrodružství. Konec!
Já chtěl ten příběh dokončit.
Krásný příběh. Myslím, že Známkomila je opravdovou hrdinkou Packova.
Já myslím, že ten povoz vypadá stejně dobře jako před sto lety.
Když ho opravíme, můžeme vozit psy na oslavě.
Promiň, Známko. To nepůjde.
Přesně to řekl Trhalus Známkomile.
Včil, pejsku!
Překlad titulků: Vojtěch Vokurka