ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Мчи, пес, мчи!
Заціни
В містах перегони круті
Заціни
Друзяк, що не кинуть в біді
Заціни
Авто, байки і човни
Драйвово, класно
У місті Лапстон
Мчи, мчи, мчи, мчи, мчи, пес, мчи!
І зупинятися нема в нас причин!
Ні
Отже мчи, мчи, мчи, мчи, мчи, пес, мчи!
Мчи, пес, мчи!
ФРЕНК, КВАСОЛИК І ЧИЛІ
Стій, Хвосте!
На цю рампу не можна. Вона для грандіозного трюку Чилі.
Знаю, Дідусь. Чилі — мій улюблений пес-каскадер.
Я лиш хотіла випробувати її.
Щойно випробувала. Чудова рампа.
Не терпиться побачити його виступ,
тому я й прийшла першою.
Власне, ти друга.
Квасолик?
Правильно! У мене багато квасолі!
Печена квасоля, крапчаста квасоля, квасолеве пюре, квасоля по-турецьки!
А ще я приготував сосиски до квасолі.
Візьму всього потроху.
Е, ні. Ні в якому разі. Вибачайте.
Це для наших із Френком посиденьок, поки ми чекатимемо на шоу.
Це наша Друзічниця.
Ви святкуєте день, коли стали друзями?
Так. Ми познайомилися на пікніку.
Я приніс квасолю, а Френк — сосиски.
Мені сподобалися сосиски, а Френку — квасоля.
Френку сподобався я, а мені — Френк.
А решту ви знаєте.
Круто.
А ось іще дещо круте.
Привіт, братику.
Привіт, Чилі!
Братик? Чилі твій родич?
Так. Та він живе у Гавканзасі, тож ми рідко бачимось.
Чилі, мене аж муляє познайомити тебе з моїм кращим другом Френком.
Ми вже знайомі.
Чилі, можна лаптограф?
Френку, звідки ти знаєш Чилі?
Я наминав чилі у «Полумиску», а він теж був там,
ласував сосисками.
Наступне, що я пам'ятаю, — те, як ми з ним відриваємося.
Ого. Тобі так пощастило.
Так, він чудовий.
Скуйовджене волосся, байк, влучний коронний вислів.
Я – Чилі, вам не буде холодно.
Радий, що ти прийшов, Френку. Я влаштував для нас пікнік. Сідай.
Пробач, я зайнятий. Допомагаю Чилі з його трюком. Треба йти.
Чилі, ти готовий?
Побачимося, братику.
Бувай, Френку.
Квасолику, ти плачеш?
Ні!
Добре, плачу.
Бо Френк забув про нашу Друзічницю
і проміняв мене на Чилі!
Квасолику, не переживай. Найкращий друг Френка — ти.
Твоя правда.
Я дещо придумав.
-Поговориш із Френком? -Ні.
Мені треба стати крутим, як Чилі,
тоді Френк знову тусуватиметься зі мною.
Або ж просто будь собою.
Прошу, Хвосте. Допоможи стати схожим на Чилі!
Гаразд. Якщо ти дійсно цього хочеш, ми це втілимо.
Чудова ідея! Почнемо з перевтілення.
Трішки розкошлатьте.
Приберіть з очей.
Оце краса!
Ого. Зачіска така ж крута, як у Чилі.
Отакої, Гамбоніо, твої дітки так швидко ростуть.
Пригадую Жуйка та Гавкуса ось такими.
Квасолику, звідки ти так добре знаєш родину Гамбоніо?
Я постійно стрижуся у Гамбоніо, тож ми часто розмовляємо.
Дай-но тільки Гамбоніо слово, він вже не зупиниться!
Це правда, я балакливий.
А Квасолик вміє слухати.
Бачиш? Тобі не треба бути схожим на Чилі.
Ти й без того чудовий.
Залишилося лише придумати круту ходу і коронну фразу, як у Чилі.
Що? У тебе й так гарна хода.
Будь ласка!
Гаразд. Якщо ти дійсно цього хочеш.
У мене якраз є знайомий вчитель.
Я Сем Гончак, і гонка — це не лише… перемога.
Ого. Оце так коронна фраза!
Аж мурашки по тілу.
Хочеш спробувати?
Не можу.
Я навіть не вмію рухатися в заповільненому темпі.
Тобі й не треба. Це Семові хода та коронна фраза.
Вигадай свої.
Ось мої!
Я Хвостя. Мчи, пес, мчи!
Ого!
Тепер твоя черга.
Я Квасолик, і мені дуже прикро.
Може, спробуєш щось упевненіше?
Ну ж бо, Квасолику! Ти впораєшся!
Я — Квасолик… і я не балакун.
-Так! -Те, що треба!
Клас!
Ти на вірному шляху.
І спасибі за лазанью, Квасолику. Не їв смачнішої.
Ти приготував Сему лазанью?
Так. Квасолик готує мені лазанью щоразу, як я перемагаю.
Бачиш, Квасолику? Ти вмієш слухати і смачно куховариш.
Ти й без того чудовий.
Та я був би чудовішим, якби мав байк, як у Чилі.
Я прибавлю газу…
І Френк мене побачить і скаже:
«Овва, у нього мотоцикл! Бувай, Чилі».
Ось і все, Квасолику. Раніше їздив на таких?
Ні! Та хіба це важко?
А де кермо?
У мене виходить, Хвосте!
Чудово. Тепер спробуємо на землі.
У мене справді виходить, Хвосте!
Чудово, Квасолику. Тепер спробуємо без бічних коліс.
Гаразд! Відпускай.
Я й не тримаю!
Візьми себе в руки, Квасолику!
У мене дійсно виходить, Хвосте!
Френк буде у захваті!
Ходімо, покажемо йому.
Тепер загальмуй, щоб я застрибнула.
Загальмувати? Як… Хіба я таке вчив?
Гарно, Чилі.
Цей банер підкреслює мою міцну щелепу.
Ви не бачили Квасолика?
Ні. А що?
Що ж, зараз побачите.
Я — Квасолик, і я не балакун.
Френку, хочеш покататися?
Не можу, бо…
Я досі допомагаю Чилі з його трюком.
Гаразд.
Ходімо, Чилі.
Побачимося, братику.
У мене нова зачіска, новий коронний вислів,
я їжджу на мотоциклі,
а Френк навіть не помітив.
Може, річ у тім, що ти намагаєшся стати Чилі,
коли треба бути Квасоликом.
Так, маєш рацію. Я усе спробував, щоб бути як Чилі!
Все, окрім…
Трюку.
Ось воно! Треба виконати трюк. Гарна ідея, Хвосте!
Стій! Це не моя ідея!
Отже, ця чашка — фонтан у центрі міста,
а ці книги — рампи.
А цей мотоцикл — це мотоцикл.
Чилі має намір перестрибнути через фонтан. Ось так.
Та мій трюк буде навіть кращим.
Я перестрибну з цього дирижабля на цей.
Ні, Квасолику. Ти зайшов надто далеко.
Не роби цього, щоб вразити Френка.
Я зроблю!
Френк — мій кращий друг, і я зроблю що завгодно.
Що б ти зробила, якби Вушик тебе покинув?
Що завгодно.
Гаразд. Дай-но я перевірю, чи все готово для польоту.
Цікаво, де Квасолик.
І для чого ті дирижаблі?
Що ж, Квасолику. Усе готово до стрибка. Як себе почуваєш?
Чудово.
Коли Френк побачить мій стрибок із цього дирижабля…
який, до речі, дуже високо,
він буде вражений до глибини душі!
Він миттю забуде про Чилі і знову стане моїм найкращим другом.
Ти певен, що хочеш це зробити?
Безумовно. Жодного сумніву. На всі сто. Однозначно.
Тебе ніхто не примушує.
Ой, дякую!
Я справді не хочу цього робити. Так страшно, Хвосте!
Яке полегшення. Давай спустимося донизу.
І ти мала рацію. Я не маю бути схожим на Чилі.
Саме так! Бо ти — Квасолик.
Мені не потрібні ні зачіска, ні коронна фраза, ні мотоцикл.
І цей трюк мені тим паче не потрібен!
Краще й не скажеш. Тож злізай звідти і ходімо.
Зрозумів!
Квасолик?
Квасолику!
Добре, що я вмонтувала туди парашут.
Квасолик! Ти міг забитися. Ти що коїш?
Намагаюся знову стати твоїм кращим другом.
Що?
Ти цілий день розважався з Чилі,
і я злякався, що більше тобі не подобаюся.
Ти ще й геть забув про нашу Друзічницю, Френку.
Я не забув. Тому й провів цілий день із Чилі.
Я готував для тебе сюрприз.
Увага! Незабаром Чилі продемонструє свій найграндіозніший трюк
на честь Квасолика.
Який вміє слухати, куховарити
і бути найкращим у світі другом.
З Друзічницею, Квасолику.
Ось бачиш, Квасолику. Я ж казала, що найкраще — це бути собою.
Неймовірно, Чилі!
Банер дружби?
Так, я знаю, наскільки ти обожнюєш банери.
У мене для тебе теж дещо є.
Я приготував сосиски та квасолю, бо я люблю сосиски, а ти — квасолю.
І я люблю тебе, а ти любиш мене.
Я зробила свою справу.
ЦУЦЕНЯ У ПРЕРІЯХ
«Тож, Келлі Коргі, якщо ви заспіваєте у кістконаметовому містечку,
Лапстон гучно відсвяткує свій сотий день народження.
Щиро ваша найпалкіша шанувальниця, Хвостя Гавкуня.
P.S. Сподіваюся, ви отримали мою іншу сотню листів».
Привіт, Бабусю і Дідусю.
Такий древній віз.
Атож. Ми забрали його з музею Лапстона.
Це перший транспорт Лапстона — паровий віз.
То на ньому їздять?
Їздили. Сто років тому.
Та він більше не працює.
Все ж ми вирішили привезти його на святування,
адже він — одноліток Лапстона.
Однак він може не виглядати на свій вік.
Хвосте, Морте, починайте драїти.
Щойно ми закінчимо чистити, він блищатиме, як у день, коли його змайстрували.
А хто його змайстрував?
Не хто інший, як твій пра-пра-прадідусь —
Жевун Слинявич Гавкуня.
То засновник Лапстона ще й сконструював перший автомобіль?
Так, та він не впорався би без…
Хвостатої Гавкуні.
Я хотів сказати це.
Хвостата Гавкуня допомогла винайти перший автомобіль?
Заждіть. Мене назвали на її честь, так?
Саме так. Вона була твоєю пра-прабабусею.
А що вона зробила? Як усе відбувалося? Хочу знати!
Щоб почати розповідь, нам знадобиться банджо.
Все почалося сто років тому.
Саме тут.
Ні, заждіть. Ось тут.
Ясна річ, що сто років тому усього цього тут не було.
Приїхавши сюди, Жевун та Хвостата
зрозуміли, що саме це місце вони назвуть домом.
Це місце ми назвемо домом.
Але тату, тут нічого немає.
Так. Але наш віз зламався, тож ми заснуємо наше місто тут.
І наречемо його…
Лапстоном.
Велична назва.
Однак тут росте лише одне дерево,
а з одного дерева цілого міста не збудуєш.
Ти не повіриш, на що здатне одне дерево.
Тож Жевун та Хвостата зрубали те дерево
і збудували з його дошок першу будівлю Лапстона.
-Агов! -Що?
Тату, дивися! Собаки!
Не просто собаки, Хвостата. Можливо, нові сусіди.
Вітаю, мандрівники!
Добридень!
Шукаєте місто, яке стане вам домівкою?
Всяке може бути. Вам до вподоби мій капелюшок?
Так?
Тоді — так! Ми шукаємо місто, яке стане нам домівкою.
Я леді Лідіана.
Я — Джералдая, телеграмоноша.
А я — чародійник Гавкенфілдінгтон!
Тож де ваше місто?
Ось тут.
Це просто будинок. Де пошта?
І магічна крамниця?
І магазин капелюхів. Де мені купувати нові капелюхи?
Прямо тут!
Цей будинок може бути і поштою, і магічною крамницею, і магазином капелюхів.
Так ті собаки вирішили оселитися у Лапстоні.
У Лапстоні було всього п'ять жителів, тож усі ладнали.
Та коли до міста прийшли Велетенський пес і Тендітний собачка,
жителів стало семеро.
І все змінилося.
Собаки засмутилися.
Я засмучений.
Де мій саквояж? Я йду геть!
Ось телеграма. В ній написано: «Я теж йду!»
Заждіть!
Це місто втілить усі ваші бажання.
Мені лиш треба знайти дерево, щоб його розбудувати.
Тож сядьте. І чекайте.
Собаки вирішили залишитися,
розраховуючи на те, що Жевун здержить своє слово.
Ти придумав, де знайти дерево, татку?
Так! Он там, за горизонтом, є густий-прегустий ліс.
Тому я й працював увесь день над ось цим —
паровим двигуном!
Я взяв наш чайник, трохи мотузок і всі наші дерев'яні ложки.
Чудовий винахід. Він значно полегшить перевезення деревини.
Гадаю, він вже готовий. Давай випробуємо його!
Хвилинку, спробуємо ще раз.
Він не працює!
Нам не перевезти те дерево.
Може, я зможу полагодити його,
і всі дерева будуть нашими.
Так, можеш спробувати, та не покладай великі надії.
Я зробив все можливе, щоб цей віз запрацював.
Гадаю, місто Лапстон пішло у безвість.
Кінець.
І все? Вони просто опустили руки?
Тоді як збудувався Лапстон?
Я просто перевіряв, чи ти слухаєш.
Отже, Хвостата…
Тепер моя черга розповідати.
Хвостата не полишала надій.
Вона трудилася над двигуном, поки не зрозуміла, в чому річ.
Я зрозуміла, в чому річ.
Розв'язалася мотузка, яка з'єднувала ложковий вал та ручку чайника.
І треба ж — двигун запрацював.
Отакої, Хвостата! Як ти…
Я майстриня на всі руки, татку. Це моя робота.
Потурбуйся, щоб ці собаки не пішли з Лапстона.
А я знайду дерево!
Чухрай, пес. Чухрай!
Що це значить?
То був кумедний і старомодний варіант
фрази: «Мчи, пес, мчи».
Та скільки б Хвостата не їхала, вона не побачила жодного дерева.
Тут дерев нема. Там дерев нема.
Суцільна грязюка.
Як нам збудувати місто без дерев?
Шукаєш дерева? Щоб збудувати місто?
Хто це сказав?
Я.
Мене звуть Дряпик.
Бо, як бачиш, я дряпаюся.
Я Хвостата. Ти тут живеш?
Так, я дикий собака. Мій дім — безмежні простори.
А я живу в Лапстоні. Це нове місто.
Стане ним, коли я знайду дерево, щоб його збудувати.
Я можу допомогти тобі знайти деревину.
Було б дуже люб'язно з твого боку.
Як воно — бути диким собакою?
Чудово. Я просинаюся і граюся у грязюці.
А по обіді я граюся у грязюці. А вночі…
Граєшся у грязюці?
Ні, сплю у грязюці,
бо змучуюся цілий день гратися у грязюці.
Слушно.
Тож ти сам по собі?
Так, але мені байдуже, бо я дикий собака.
Авжеж, буває самотньо, та у мене є грязюка і каміння.
А ще у мене є городик з картоплею, морквою і іншими овочами.
Тож пліч-о-пліч зі своїм новим другом Дряпиком
Хвостата подолала безліч небезпек.
Туман!
Жуки!
Ведмеді!
Гірські леви!
Курчата!
Які мені подобаються, коли не женуться за мною!
Перекотиполевий затор.
Урешті-решт вони дісталися лісу,
і його дерев вистачило би Лапстону з лихвою.
Цих дерев вистачить Лапстону з лихвою.
Я ж казав!
Але як нам зрубати ці дерева?
Довір це діло мені і моїм диким іклам.
Гарно кусаєш, Дряпику.
Спасибі.
Ні з місця.
Що ні з місця?
Просто віддайте ваше золото.
Так!
Але у нас немає золота.
А бутерброди є?
А як щодо цього дерева?
Ви ж живете у лісі. Нащо вам ще більше дерева?
Ми мусимо щось забрати. Ми бандити.
Так!
Я Швидкий Френкі, а це — Малюк Квасолик.
Так!
Тепер давайте дерево.
Хвостата та Дряпик зайшли надто далеко, а повернулися…
До Лапстона з деревом.
Морте, ти мене перебив.
Даруй, та мені почулося, що ти передала слово мені.
Хвостата і Дряпик зайшли надто далеко, щоб віддавати своє дерево бандитам.
Я знайшов бутерброд.
Тож вони кинулися навтьоки.
Тікаємо!
Стійте! Поверніться!
Ну ж бо, перекотиполе. Ворушися! У нас тут віз тікає!
Пернаті чудовиська!
Леви!
Волохаті чудовиська!
Жуки!
Туманове чудовисько!
Зрештою їм вдалося довезти дерево до Лапстона.
Ти впоралася, Хвостата! Ти полагодила віз!
І привезла дерево! Дарма я сумнівався в тобі.
Востаннє повторюємо — віддайте дерево.
Ми ж бо бандити.
Ми не віддамо вам дерево.
Облиште свої бандитські справи та приєднуйтеся до громади.
Що робитимемо?
Так, все гаразд. Просто запитай… Так. Просто… Так.
Просто запитай. Не соромся.
Можна нам жити на дереві?
На жаль, у нас немає дерев.
Проте будуть, якщо ми їх виростимо.
І я знаю того, хто нам допоможе.
Хто? Я?
Так! Ти казав, що любиш вирощувати всілякі рослини.
Як тобі ідея жити у Лапстоні і вирощувати дерева?
Знаєш, гадаю, мені сподобається жити у місті.
І мати такого друга, як ти, Хвостата.
Я в ділі!
Домовилися.
Потиснемо лапи.
Що це?
Нарешті Лапстон став містом із Жевунових мрій.
Я в захваті від твого капелюха!
Прийшла телеграма від фабрики м'ячів.
Хочуть відкрити свою філію.
У Лапстоні!
І все завдяки паровому возу та…
Хоробрості Хвостатої. Кінець!
Я хотів закінчити розповідь.
Ого. Оце розповідь. Як на мене, Хвостата — справжній герой Лапстона.
А як на мене, цей віз має такий же чудовий вигляд, як і сто років тому.
Може, нам вдасться його завести і покатати гостей.
Пробач, Хвосте, але це неможливо.
Жевун те ж саме сказав Хвостата.
Чухрай, пес. Чухрай!
Переклад субтитрів: Христина Сеньків