PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Utíkej, pejsku!
- Máš rád... - Rychlou jízdu ve městě psů?
- Máš rád... - Rychlé přátele, co vždy pomohou?
- Máš rád... - Auta, lodě, vzducholodě a kola,
co jezdí suprově?
Vítejte v Packově!
Utíkej, pejsku!
- Utíkej, pejsku! - Vážně chceš zastavit?
- Ne, ne, ne. - Tak utíkej, pejsku!
Utíkej, pejsku!
PRÁCE PRO VELKÉHO PSA
Nečekaná dovážka vzducholodí?
Yipe, slez odsud.
Nemůžete zkusit jiného pilota?
Starám se dnes o dvě štěňata.
Dobře, budu tam co nejdřív.
Spikeu, jsi doma?
Ahoj, mami. Spike dnes letěl na Měsíc.
Nebo do města.
Skvěle. Musím narychlo zavézt vzducholodí jednu dodávku,
ale potřebuju, aby někdo pohlídal Yipa a sestřenici Rhondu.
- Já to udělám. - Kde je Sušenka?
- Na cirkusovém táboře. Já to udělám. - Kde je...
Gilber je na srazu sběratelů známek, taťka je v práci
a babička s dědou v dílně, ale můžu je pohlídat já.
Známko, je to velká zodpovědnost.
Navíc s dvěma štěňaty to není lehké.
- Je to práce pro velkého psa. - Já jsem velká.
Umím si nachystat granule, umýt misku, vyprat obojek
a řídit skútr, co jsem si postavila.
Možná jsi připravena na práci pro velkého psa.
Dobře. Vezmi si tohle a tyhle.
Jen je doprav na hřiště.
- Potkáme se tam, až to vyřídím. - Dobře.
Buď opatrná. Buď ve střehu. A nespusť je z očí...
Počkat. Kam zmizeli?
Jsou tady. Já to zvládnu, mami.
Vrať se, Yipe!
Pusť to, Rhondo!
Je hezké mít v dílně tři štěňata.
Dvě štěňata, dědo. Já už jsem velká.
Já si už nehraju.
Beru tahle štěňata do parku.
Úplně sama? To teda koukám.
Pro velkého psa jako já to není žádný problém.
Mám pro tebe jednu radu.
Ani nemrkej.
Dobře, babi. Nemrkat.
Jejda! Odteď žádné mrkání.
Žádné mrkání.
Tohle bylo poslední.
Utíkej, velký pejsku!
- Myslíš, že je zvládne? - Já bych to nedokázal.
Jsem unavený už z toho, že na ně koukám.
Jedeme na hřiště! V pořádku, Yipe?
Co ty, Rhondo?
To zní jako dvakrát ano.
Budeme tam co by ocáskem zavrtěl.
Počkat. Musím jet hezky pomalu.
Jako velký pes.
Co si pustit hudbu?
Tuhle ne.
Tuhle písničku miluju.
Teda milovala jsem ji. Teď už jsem velká.
Ano, to je taťkův obchod.
Ale tam nejedeme. My jedeme na hřiště.
Hned potom, co hezky zodpovědně zastavím.
Zvládám to skvěle.
- Dobrý den. - Dobrý den!
Líbí se ti můj klobouk? Chceš si zahrát baseball?
Na hraní nemám čas. Musím tahle štěňata dostat do parku.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Ne, to jsem říkala štěňatům, protože utíkají.
- Počkejte! - Na shledanou!
To už bylo na tebe.
Štěňata! Štěňata?
Tady jste.
Známko, připomínají mi časy, když jsi ty byla štěně.
Ráda jsi zvonila na zvonky. No tak, zazvoň si.
- Jako dřív. - Dobře!
Ne, už nejsem štěně.
Navíc musím chytit štěňata.
Taťka ti pomůže. Chceš?
Ne, díky. Mám to pod kontrolou.
Jen musím zajistit, aby už neutíkali.
Jak vždycky říkám: pro každou situaci existuje zvonek.
Ne.
To taky nebude fungovat.
Ten taky ne.
Líbí se vám tenhle?
Vidíš? Pro každou situaci existuje zvonek.
- To říkám vždycky. - Někdy i dvakrát za den.
Zvonek s ovečkou. To není špatnééé. Chápete, děti?
Bééé? Jako ovečka?
K popukání!
Jak jsme na tom?
Hřiště je před námi.
Všechno jde podle plánu.
S balónky by to šlo ještě líp.
Balónky miluju.
Ne, pro mě ne. Nejsem štěně.
Ale oni ano.
Bavte se tam vzadu, štěňata.
Stará Známka vás dostane na hřiště co nevidět.
- Ahoj, Známko. - Dobrý den, co dneska děláte?
Nic moc. Jen pozoruju létající štěňata.
To zní hezky.
Počkat. Létající štěňata?
Létající štěňata!
Musím se dostat nahoru.
Máš štěstí, že letí k Městskému žebříku.
Zapomněla jsem, že máme Městský žebřík. Díky, pse z kanálu.
Díky za pokec, Známko.
Už jdu, štěňata.
Mám vás.
Mamka! Nesmí nás vidět.
Schovejte se!
Krásné balónky.
To bylo o fous.
Tamhle je hřiště!
Připravte se na přistání.
Jak se dostaneme dolů?
Zelení ptáčci, pomůžete nám?
Ještě ne.
Dobře, teď!
Děkujeme!
Ano! Hřiště před námi.
Chyťte mě za ruku a nepouštějte se.
Nic už nás nezastaví.
Pardon, nevíte, kde jsou tenisové kurty?
Ano, tudy.
Ne! Tenisáky!
Yipe!
Rhondo!
Sedni! Zůstaň! Převal se!
Nedostanu je na hřiště.
Možná nejsem tak velká, jak myslím.
Podívej na ty míčky!
Pse z kanálu, líbí se vám moje pálka?
Ano, skvěle se hodí k vašemu klobouku.
A skvěle se s ním odpalují tenisáky. Pojďte si zahrát.
Dobrý postřeh!
Mám ho!
Velcí psi chytají tenisáky?
I velcí psi si tedy můžou hrát.
Když můžou oni, tak já taky.
Je čas obehrát štěňata.
Yipe a Rhondo...
Na hřiště.
Tam si můžete pobíhat, jak chcete.
- Ahoj, mami! - Ahoj, Známko.
Krásně jsi je sem dovezla.
Byla to hračka.
Asi už jsi vážně velký pes.
Ale pořád mám v sobě kousek štěněte!
Já taky.
USLINTANÁ LOUPEŽ
Mrně, proč pořád říkáme „hmm“?
Protože to dělá slavná detektivka Čenichová,
když najde stopu.
A já právě našel další stopu v případu
rozteklých kopečků zmrzliny.
Pse z kanálu, to jste byl vy!
Ano, přiznávám se.
Počkat, co jsem udělal?
Roztekla se vám zmrzlina. Nic vážného.
To je úleva.
To je ten problém, Mrně. Není to nic vážného.
Ale říkal jsi, že najdeme velký případ.
Oni možná o něčem ví.
Ahoj, babi a dědo. Hledáme velkou záhadu.
Nevíte o něčem?
Promiň, Známko, máme práci.
Bavte se!
Promiň, Mrně.
Myslím, že pátrání je na mě moc pomalé.
- Nemůžeme si hrát na něco jiného? - Jasně.
Nemusíme se zaobírat parádními helmami
a vysílačkami a napínavými honičkami.
Přesně tak... Počkej, cože?
O tom všem je detektivka Čenichová.
Uhání po městě ve svém detektivním automobilu,
řeší detektivní případy. Je to jízda!
- Tohle tedy nebudeme potřebovat. - Mrně!
Proč jsi předtím nezmínil žádnou z těchto parádních věcí?
Haló, detektive Mrně? Tady detektivka Známka.
- Nezapomeň říct „přepínám“. - Co přepínám?
To detektivka Čenichová říká, když domluví do vysílačky.
Rozumím.
Tedy, rozumím. Přepínám.
Teď jen potřebujeme najít velký případ.
- Do našeho detektivního vozu! - To by šlo.
Utíkejte, detektivové!
Haló, detektive Mrně. Slyšíš mě?
Opakuji, slyšíš mě? Přepínám.
Sedím vedle tebe.
Ale když mluvíme do vysílaček, je to víc detektivní.
Nějaký velký případ na obzoru? Přepínám.
Ne, ale detektivka Čenichová vždycky říká:
„Dobrý detektiv má uši v pozoru
a oči na stopkách.“
- Jak dlouho budeme jezdit? - Dokud nenajdeme velký případ.
Známko, slyšela jsi, že zmizela horská dráha?
To je smůla.
Zmizelá horská dráha? Mrně!
To je ta nejlepší atrakce v zábavním parku!
- No a? - To může být náš velký případ.
Jo. Jak říká detektivka Čenichová: „Musíme to vyčmuchat.“
Oči na stopkách, uši v pozoru a čenich připravený.
Počkej, vždyť tu ta dráha je.
Jsou tu koleje, ale vozíky nikde.
Měl by tu být velký vláček ve tvaru kosti, ale je pryč!
Detektive Mrně, stala se tu loupež.
Já ti nevím, Známko.
To, že tu nejsou vozíky, neznamená, že je někdo ukradl.
Mrně, jsem detektivka už deset minut.
Poznám přece loupež.
První krok: hledejme otisky tlapek.
Jsou všude!
Protože je tu hodně psů. Ale počkej.
Psí sliny!
To musí být po tom zloději!
Nejen že krade, ale taky slintá!
Vláček!
Detektive Mrně, sledujme ten vláček. Přepínám.
Souhlasím. Přepínám!
Ztratili jsme ho.
Ale podívej! Další sliny.
- Hned vedle... - Frank a Bob!
Rád říkám naše jména.
Vyklopte to, Franku a Bobe.
Vy jste uslintaní zloději!
Co? Tak zaprvé my nikdy neslintáme.
Dobře, slintáme.
- Ale nic jsme neukradli. - Jo!
Vážně? Myslím, že schováváte vozík z horské dráhy pod tou dekou.
Známko, to je na vozík dost...
- Méďa? - Fialka!
Nová kamarádka pro Růžu.
Frank ho pro mě vyhrál v hodu ocáskem.
Sladké sny, Fialko,
princezno všeho fialového.
Pojď, Mrně, ten vozík nemůže být daleko.
Vozík?
Jo, zrovna jsem ho viděl na Vrtivé cestě.
Detektive Mrně, jedeme na Vrtivou cestu. Přepínám.
Děkujeme, pánové.
Nemůžeš spát, Fialko?
Dělej to co já. Počítej ovečky.
Jedna...
Nevidím ten vozík.
Detektive Mrně, aktivuj kosťohled.
Vozík zaměřen.
Míří na sever do bludiště. A my do něj narazíme!
Díváš se skrz kosťohled.
Jasný. To jsem věděl.
Drž se pevně!
Jejda, tudy ne.
Ne, tak to bylo tudy.
Jedeme!
Už tam skoro jsme!
Jak říká detektivka Čenichová:
„Na práci detektiva musíš mít žaludek.“
Známko, podívej!
Sliny!
Paní Lydie?
- Co to děláte? - Zalévám bludiště.
Líbí se vám můj klobouk?
Ne, protože to znamená, že je to voda, a ne sliny.
Já a slintat? To snad ne!
Omlouváme se za problémy. Jen hledáme vozík z horské dráhy.
Vozík? Ten jel na Vrčící ulici.
Paní Lydie, zaléváte Mrněho.
- Omlouvám se. - To je v pořádku.
Děkujeme, paní Lydie!
Na shledanou!
Mrně, pořád jen bloudíme.
To je ten nejtěžší případ, co jsem kdy řešila.
Známko, to je jediný případ, co jsi kdy řešila.
Jo, a je fakt těžký.
Zastav!
Koukej, další sliny!
- Rychle! Zakopej tu kost! - Kost?
Ten vozík má tvar kosti.
Sliny a velká jáma.
Uslintaný zloděj chce ten vozík schovat v té jámě!
Kdo je tam dole?
Ahoj!
- Pejsku? - Ahoj, jak je?
A Hafan?
Jak jste to mohli udělat? Vykopejte tu kost!
- To... - Bychom...
Moc rádi!
To není obří kost.
- Protože jsem malý pejsek. - Má ráda malé kosti.
- Tak proč kopete tak velkou jámu? - Protože jsem velký hafan.
Má rád velké jámy.
Takže to nejsou sliny tamhle na trávě.
Tak co to je?
Pot z pacek přece.
Detektive Mrně, tady detektivka Známka.
Nikdy ten vozík asi nenajdeme. Přepínám a končím.
Známko?
No nic. Musíme běžet.
Díky, malý pejsku a velký hafane!
Našli naši kost. Musíme ji zase zakopat.
Jo. Někde, kde ji nikdy nenajdou.
Tentokrát nám neujede.
Detektive Mrně!
Uslintaný zloděj je v dílně?
- Co teď? - Co by udělala detektivka Čenichová?
Nejspíš by si mnula bradu a říkala „hmm“, dokud by ji něco nenapadlo.
Můžeme to zkusit.
- Nic mě nenapadá. - Co by udělala pak?
Vtrhla by tam.
Doufala jsem, že to řekneš.
Utíkej, detektive!
Můj klobouk!
Míří zpátky do zábavního parku!
Zpět na místo činu? Zvláštní!
Dokázali jsme to, detektive Mrně. Zahnali jsme pachatele do kouta.
- Babička a děda? - Ahoj, Známko a Mrně.
Vy jste ukradli vozík z horské dráhy?
Ukradli?
Odvezli jsme ho do dílny opravit.
To je ta práce, o které jsme vám říkali.
- To dává smysl. - Ale co ty sliny?
Nachos. Děda po nich vždycky hrozně slintá.
To není pravda!
Uslintaná loupež vyřešena. Nakonec to žádná loupež nebyla.
- Jen uslintaná oprava. - A vozík je zpět na dráze.
Projedeme se?
Říkáš „hmm“, protože jsi detektiv,
nebo protože se bojíš?
Tak trochu oboje.
Detektive Mrně, zbývá už jen poslední věc.
Jo. Projet se na horské dráze. Přepínám.
- Nevěděl jsem, že to je vodní atrakce! - Taky že není!
Překlad titulků: Vojtěch Vokurka