ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Вперед, собаки!
Вам до вподоби...
Перегони у місті собак?
Вам до вподоби...
Коли вам подають лапу допомоги?
Вам до вподоби...
Автівки, дирижаблі, човни та велосипеди
Хіба вони не круті?
Вітаємо у Хвостові
Вперед, собаки!
-Нумо... -Вперед!
Ми ж не хочемо зупинятися?
Ні-ні-ні!
Тож вперед Вперед, собаки
Вперед, собаки!
НОВИЙ КАПЕЛЮХ - НОВА ГАВ
Гонщики виходять на фінішну пряму,
і все вказує на те, що Вітер Прудколапка переможе.
Ні, Гав переможе.
Ні, Вітер. Ні, Гав.
Вітер. Гатер. Вав?
Як вимкнути звук?
Тобі не впоратися зі мною, Прудколапко.
Перемогу здобуває Вітер Прудколапка!
Ось так!
Я мав рацію спочатку.
Не пощастило, Гав. Іншим разом ти обженеш її.
Ти таке ж казав попередні десять разів, коли я їй програвала, Грайко.
Справді? Час придумати щось нове.
Мабуть, перегони - більше не моє.
Що? Ти обожнюєш перегони.
Так я думала, поки мені це вдавалося, але, може, я взагалі ніяка не гонщиця.
А це значить, що мені цей шолом більше не знадобиться.
Якщо ти не гонщиця, тоді хто ти, Гав?
Це я й повинна з'ясувати. Побачимося, Грайко.
Гаразд. Хай щастить.
Хвилинку! Мене привезла сюди Гав.
Що ж. Сьогодні гарний день для прогулянки.
Я вже не гонщиця, тож ти мені не потрібен, скутере. Їдь додому.
До того ж сьогодні гарний день для прогулянки.
Привіт!
Тобі подобається мій капелюшок?
Звісно, пані Лідіє.
Це добре. Та мені не подобається твій настрій. Що трапилося?
Думаю, я втомилася бути гонщицею,
але я не знаю, ким мені бути.
Що ж, схоже, тобі потрібен новий капелюшок.
Не уявляю, як новий капелюх зможе мені допомогти.
Новий капелюшок - нова ти.
Ого! Крутий візочок!
Спасибі. Це мій новий магазинчик - «Капелюшки Лідії».
Поглянь.
Бачиш? Тепер я - зірка вечірок.
А тепер я морячка. Всі на борт!
А тепер я чаклунка.
Тобто новий капелюшок створить нову Гав?
Гаразд, я спробую.
Як щодо цього?
Капелюх клоуна? Чудовий вибір.
Моя сестра - клоун, тож бути клоуном у нас сімейне.
Як і пробіжки до парку.
Може, я дійсно клоун, як і моя сестра.
Час випробувати нову Гав.
Дякую, пані Лідіє.
Будь ласка.
Це так весело.
Агов, Солодка Канапко та клоуни. Не проти, якщо я подуркую?
Хочеш займатися клоунськими штуками, Гав?
Саме тому на мені клоунський капелюх.
А звуть мене клоун Гавко, і я ще той шибеник.
Вони в захваті.
Я теж хочу спробувати!
Ось. Спробуй із цим.
Непогано!
Що ж, Гавко. Ми якраз збиралися пройтися по канату.
Можливо, це твоє. Гайда, клоуни!
Нівроку. Що тепер?
Йди на інший бік. Але йди обережно і повільно.
Ми не хочемо впасти.
Думаю, я можу йти швидше.
Обережно, Гав. Надто швидко! Вони злякані!
Не хвилюйся, Канапко. Все під контролем.
Зупинися, Гав!
Даруйте, клоуни.
Вони раді, що опинилися у сітці,
але розчаровані, що ти не послухалася вказівок.
У них багато гудків.
Так швидко повернулася?
Здається, я ніякий не клоун.
Не сумуй. У магазинчику Лідії є багато капелюшків.
Подобається якийсь із цих?
Як щодо цього? Мені подобається пір'я.
Чудовий вибір. Вишуканий капелюх для вишуканої собаки.
Я не знаю, як бути вишуканою.
Дозволь тебе навчити.
Насамперед ти маєш ходити ось так.
Дуже добре!
А тепер - ти маєш говорити ось так...
Добридень. Як вам погода?
Спробуй.
Добридень. Як вам погода?
Прекрасно! І найголовніше: коли ти п'єш чай, -
а ти повинна його пити, - відкопилюй мізинчик.
Відкопилити мізинчик. Зрозуміло. Здається, цей капелюх - те, що треба.
Дякую, пані Лідіє.
Вітаю!
Привіт. Ми знайомі?
Привіт, Грайко.
Гав? Що за капелюх?
Новий капелюх - нова я. Я тепер вишукана собака.
Не бажаєш приєднатися до мого чаювання?
Круто. Візьму чашки.
Побалакаємо про погоду?
Вишукані собаки спочатку бесідують про погоду, а потім п'ють чай.
Авжеж. Думаю, погода чудова.
Я теж вважаю, що погода чудова.
Рада, що ми поспілкувалися.
-Ні! -Що?
Твій мізинець.
Ти повинен відкопилити мізинець, коли п'єш чай.
Авжеж. Так набагато краще. Дякую, вишукана Гав.
І прошу вибачити за цю багнюку. Це не вельми вишукано.
Багнюка. Виглядає весело.
Я сказала «весело»?
Я мала на увазі «жахливо». Ти згоден, Когутику?
Ти знала, що існують собаки, яким до вподоби багно?
Леле! Напевно, це ті ж собаки,
які не відкопилюють мізинець, коли п'ють чай.
Хіба може хтось стрибати у цю огидну, мокру,
холодну, в'язку,
дивовижну багнюку? Тримай мій чай, я в ділі!
Вишукана Гав, ні!
Так!
Ми набагато культурніші.
Так швидко повернулася?
Вочевидь, я не вишукана собака.
Не впадай у відчай.
Було б бажання, а капелюх знайдеться,
і вибір у мене дуже великий.
Мені потрібен такий, який пасуватиме саме мені.
Але як дізнатися, який він?
Єдиний спосіб дізнатися - приміряти їх усі!
Кухарський ковпак? Не моє.
Картуз маляра? Не моє.
Пожежна каска? Не дуже.
Я спробувала усі капелюхи, і жоден з них не підійшов.
Дякую, пані Лідіє, але цей капелюх - не для мене.
Не надто вдалий день у капелюхів.
Я ще не приміряла цей капелюх.
Я в захваті від цього ковбойського капелюха!
Дякую, мем.
У мене непередаване відчуття щодо нього.
Схоже на те, що він саме для мене.
Тррр, конячко!
Взбадьоримося біля цього водопою і рушимо далі.
Спрага доконає мене, Хвостино. Мені миску води, якщо ваша ласка.
Не могли б ви штовхнути її до мене?
Тому що саме так ковбої отримують свої миски.
Дуже вдячна. Також візьму трохи вівса в дорогу для моєї вірної конячки.
Цуценятко, ні!
Повернуся за вівсом за мить, Хвостино.
Треба вирішити кілька цуценячих справ.
Вперед!
Що трапилося, мем?
Моє цуценя! Не варто було купувати йому ці ролики!
Не хвилюйтеся, я швидко наздожену його. Вперед!
Так! Ковбой Гав завжди на висоті.
Тримайся, цуцику.
Красно дякую.
Не треба подяки, мем. Це моя робота.
У цих роликів є...
ракети?
Я й гадки не мала, що вони так можуть.
Вперед, конячко!
Ця конячка надто повільна.
Треба поспішити!
Хвилинку. Точно!
Не хвилюйтеся, я наздожену його. Вперед, собачко!
Схоже, що Гав спіймає цуценя!
Ні, цуценяті вдасться втекти. Ні, вона спіймає його.
Ні, втече!
Цього разу я не програю.
Я мав рацію спочатку.
Щиро дякую.
Неймовірно! Ти чудово їздиш!
Дякую. Це мій коник.
Привіт, Гав. Без капелюха? Хто ти тепер?
Я гонщиця.
Щойно у мене були божевільні перегони з цуценям на роликах з ракетами.
Було цікаво та весело, і це нагадало мені, чому я люблю перегони.
-Ось це моя Гав. -Ні!
Мій шолом! Я залишила його на стадіоні.
Надіюся, його ніхто не забрав...
крім мене!
-Так! -Я подумав, що ти захочеш його повернути.
Я знаю, який ти собака, Грайко! Найкращий.
Ідеально.
Я в захваті від цього капелюха.
КАЗОЧЦІ КІНЕЦЬ
Наввипередки до спальних мішків!
Я так радію нашій першій ночівлі! Не знаю, чи зможу заснути.
Як у вас справи?
Усі почистили зуби?
-Так! -Звісно!
Ще й зубною ниткою.
Чудово! Тоді вимикаю світло.
-Пані Дворова? -Так, Котеня?
Я не можу заснути без казки на ніч.
Казку!
Гаразд. Думаю, у нас є час для однієї казки.
Ура!
Як щодо казки про курча?
Так!
Тобто... Якщо всі згодні.
Є ще щось?
Грайко вже розповів нам усі казочки про курчат.
Правда. Я знаю їх напам'ять.
«Грайливий Пол згубив свій м'яч».
Ми її ще не читали.
Це тому, що вона не про курчат.
Чудово!
Несіть сюди!
Гаразд.
«Жило-було цуценя на ім'я Пол.
Пол був дуже грайливим.
Він міг гратися із будь-чим:
пищалками, мотузками, шашками, навіть зі своїм хвостиком.
Але найбільше йому подобалося гратися зі своїм м'ячиком.
Він його обожнював, назвав його М'ячтолом'ю».
Статечне ім'я.
«Одного разу Пол грався зі своїм м'ячиком у парку,
аж поки він не закотився за дерево».
І що сталося потім?
«Пол шукав його за деревом,
але М'ячтолом'ю... зник!»
Зник?
-Що? -М'ячик Пола цілий?
Давайте дізнаємося. Дивно.
Бракує решти сторінок.
-Що? -Як?
Якщо ми не дослухаємо казку, я не зможу заснути.
Ніхто не зможе.
Пробачте, дітки. Я можу прочитати вам книгу про курча.
Не віриться, що я це скажу, але ні, дякую.
Ми повинні дізнатися, що трапилося з Полом і його м'ячем.
Вигадайте самі.
Чому б вам не придумати закінчення історії самотужки?
Так! Ми це можемо.
- Гарна ідея, мамо. - Я в ділі.
Гаразд. Тільки не засиджуйтеся допізна.
Друзі! Я знаю, що було далі.
-Пол вийшов з лісу і... -Гав?
Я думала, що ми придумаємо закінчення казки разом.
Точно. Авжеж. Можна я почну?
Звісно, круто.
Мені потрібна хвилинка, щоб придумати свою частину казки.
Отож Пол подивився за деревом, але М'ячтолом'ю безслідно щез.
Полу залишалося зробити тільки одне.
Він застрибнув у свій спорткар і поїхав на пошуки м'яча.
Постривай!
У «Грайливому Полі» немає спорткарів.
Тепер є, адже це моя історія.
Тобто наша історія.
Так. Тож де я зупинилася?
Пол кружляв вуличками у своєму спорткарі, слухаючи гучну цуценячу музику.
Він мчав чимдуж, обганяючи інші машини,
а потім стрибнув.
А потім стрибнув ще вище.
А потім стрибнув так високо, як тільки можна!
Пол!
І Пол сказав...
Це був гарний стрибок.
Це був найприголомшливіший трюк у світі!
Натовп божеволів і скандував: «Пол!»
Гав?
Ми любимо тебе, Поле!
-Гав! -Так?
А що з М'ячтолом'ю?
А хто такий М'ячтолом'ю?
М'яч Пола.
Точно. Я до цього й веду.
Пол кружляв у пошуках м'яча.
М'ячику, ти де?
І врешті-решт він помітив, що м'яч стрибає дорогою вниз.
Він стрибав прямо в ліс.
Тож Пол ввімкнув свої турбобустери...
і погнався за ним.
Та коли він дістався лісу, м'яча ніде не було видно.
Але він зустрів цуценят-кадетів, які викликали його на перегони. Так!
Гаразд, Гав.
Гадаю, час комусь іншому взяти слово.
Гаразд.
Цуценята-кадети хотіли позмагатися.
-Але Пол відмовився. -Як прикро!
Пол зрозумів, що йому слід пригальмувати
і пошукати м'яч з допомогою... курчат!
Зажди...
Грайко, я гадала, що ми не складаємо казку про курчат.
Це не казка про курчат. Це казка з курчатами у ній.
-Велика різниця. -Справді?
Хай там як, Пол і курчата розійшлися по лісу
у пошуках М'ячтолом'ю.
Одне курча на ім'я Гері злетіло на дерево.
Зажди-но... Курчата не вміють високо літати.
-Гері вміє. Зараз я розповідаю, Гав. -Так. Пробач.
Але м'яча там не було.
Іншому курчаті на ім'я Дженіс здалося, що вона знайшла м'яч.
Але насправді вона знайшла яйце Меліси.
Третє курча на ім'я Скайлер вирішило, що аби знайти м'яч,
потрібно думати як м'яч.
Тож він звився у клубок і покотився.
Курчата були пригнічені тим, що не змогли знайти м'яч Пола.
Щоб його підбадьорити, вони зібрали чарівний оркестр.
Гері грав на ложках, а Дженіс грала на яйцях.
І це спрацювало!
Пол і курчата танцювали, і танцювали...
Стривай...
У тебе чудова розповідь, Грайко, але гадаю, ти забув про головне.
Головне?
Тобто про танок курчат у запаморочливих костюмах?
Я до цього дійду.
Ні! Про м'яч Пола. М'ячтолом'ю!
Точно. До цього я теж дійду.
Курчата запросили Пола на бал у їхньому замку.
Але Пол сказав...
Я повинен знайти свого м'яча М'ячтолом'ю.
І тут одне курча помітило, що м'яч упав у струмок.
Пол знав, що є лише один спосіб наздогнати його...
Станцювавши паровозиком?
Ні, не те.
Влаштувавши парад курчат!
Ні, це теж не те.
У мене ідея.
-Що за ідея? -Що тепер моя черга.
Добре. Бо у мене закінчилися ідеї.
Наша історія чудова, але їй чогось бракує.
-Так і знав, що треба більше курчат! -Ні, чогось дійсно грандіозного.
-Як великі перегони? -Ні. Поганця.
Кожній історії потрібен поганець. І у мене є гарний варіант.
Точніше, поганий.
Пол гнався за м'ячем вниз за течією і майже піймав його,
але він приплив просто в лапи
Вусеня Мяугаузена!
Це був найспритніший і найкотячіший лиходій у всьому світі,
і він сказав такі лиходійські слова...
Коли я бачу щось цікаве, я це забираю!
Тому що я поганець.
Вусень кинувся навтьоки з м'ячем,
викидаючи дорогою круті котячі ніндзя-трюки.
Він нявкав від радості.
Тим часом Пол переслідував його, проте не міг наздогнати
неперевершеного Вусеня Мяугаузена.
Вусень зник у своєму диявольському лігві разом з м'ячем,
де й грався з ним до кінця своїх днів.
Кінець.
-Що? -Що? Кінець?
Так, кінець. А це значить, що ми можемо лягати спати. Добраніч.
У казці не повинен перемогти поганець!
Чому? Це дуже цікавий герой.
Але хороший хлопець завжди перемагає.
Так, Пол повинен забрати свого м'яча.
До того ж у кінці мають бути курчата.
Або перегони. Тож я розповім кінцівку казки.
-Ні, я! -Спокійно. Я вже її розповіла.
Що тут за метушня?
Ви закінчили казку?
-Так. -Ні!
Ми не можемо домовитись про кінцівку.
Тоді час у ліжко.
Заждіть, пані Дворова.
Я знаю, як зробити так, щоб казка була всім до душі.
Ми розповімо останню частину разом.
Тоді у нас буде і поганець, і перегони, і, звісно, мавпочки.
Мавпочки?
Я жартую, Грайко. Курчата.
Гаразд. Вже пізня година, тому давайте швидко.
Тож де ми зупинилися?
Вусень грався з м'ячем у своєму диявольському лігві,
показуючи суперкруті прийомчики ніндзя.
Та згодом він почув шум знадвору.
Зненацька з'явився Пол. Продовжуй, Гав.
У своєму вірному спортивному авто.
Вусень стрімголов рвонув звідти.
Вусень мчав лісом, та Пол був у нього на хвості.
А також там був натовп собак, які вболівали за Пола.
Пол!
Пол майже наздогнав його, та Вусень помітив високу будівлю.
Вусень видряпався на неї, залишаючи Пола далеко внизу.
Твоя черга, Грайко.
Тільки-но Вусень дістався даху і зупинився, аби перевести дух,
він зіткнувся віч-на-віч з пернатими друзями Пола.
Курчата оточили Вусеня паровозиком, і він не зміг не приєднатися до їх танцю.
І коли Вусень підняв свої лапи вгору в такт музиці,
він випадково випустив м'яч,
який упав прямісінько в лапи Пола.
Пол був дуже радий зустрічі з М'ячтолом'ю,
а Вусень був у захваті від нового хобі - танців з курчатами.
Кінець.
Круто.
-Ми впоралися! -Разом.
І сам на сам ми би так гарно не вигадали.
Давайте лапи.
Тепер ми можемо піти спати.
Хвилинку. А це що?
Ого. Втрачені сторінки із книжки.
-Прочитаємо? -Ні.
Навряд чи там кінцівка краща, ніж у нас.
Маєш рацію.
Було класно. Обожнюю хороші казки про курчат.
Грайко!
Тобто казки з курчатами.
Переклад субтитрів: Христина Сеньків