PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Já volnost mám
a uháním
proto poběž se mnou
letem světem uvidíme víc.
Já koně mám
a cválat smím
a spolu jedeme si ve volnosti
takhle je nám líp.
Jé
SPIRIT VOLNOST NADEVŠE
My jsme to stádo z Miradera,
Lucky, Abigail a Pru
rády jezdíme uvnitř, ale ještě radši po venku
Ne vždycky se na všem shodneme
to není až tak zvláštní snad
ta nemá strach, ta je vtipná,
ta zase chytrá a ve všem má řád.
I když jsme každá jiná, Lucky, Pru, a Abigail
na jedné věci se shodneme
že poslední je hejl!
Tak to není! Je to...
že naše přátelství je nej.
Pořád zapomínám! Co když to na té táborové soutěži talentů popletu?
Vykopnou mě? Seberou mi všechny odznaky?
- Ty, co ještě nemám? - Neboj se toho tolik.
Ta písnička je jen zábavný způsob, jak se představit
na soutěži talentů.
Budeme skvělé!
Až uvidí miraderské stádo v akci,
Pohraniční kobylky neuvěří, že je to náš první rok.
Támhle to je.
To je ta nejhezčí Letní venkovní slavnost Pohraničních kobylek,
co jsem kdy viděla.
I když jsem jinou neviděla.
Připraveny na nová přátelství, zábavu a volnost?
Tak na co čekáme? Jedem!
Poslední... je hejl!
No tak, Bumerangu! Dneska hejlové rozhodně nebudeme!
SVORNOST / PRŮZKUMY ODKAZ / LÉTO / UMĚNÍ
VÍTEJTE POHRANIČNÍ KOBYLKY
- Páni! - To je taková nádhera!
Je to ještě hezčí než v té brožurce.
Oživila jsem je?
To jsou ony! Stádo z Carver Creek! Každý rok jsou v brožurce!
Měla bych si říct o podpis. Neměla. Nebo ano?
Snad mě neslyšely.
Abigail, všichni jsme tě slyšely.
Já jsem Bebe.
Tohle je Ursula.
- Tohle je Daphne. - Ahoj!
- Ursula Lin Yang.
Ursula stačí.
Asi byste mi mohly říkat i Urs.
Neříkejte mi Urs.
Taky, její pravé jméno je Beatrice,
ale zkráceně je to Bebe, jak řekla.
Seržant, Bing Cherry a Marbles.
Taky jenom Serž, Bing a, no, Marbles.
Marb se nějak neujalo.
Já jsem Lucky a tohle je Spirit.
Je nádherný. Kde má sedlo?
On žádné nemá. Je to divoký kůň.
Ty jezdíš bez sedla?
To je úžasné.
I když Seržovi by to bez sedla asi nebylo pohodlné.
Je to vojenský kůň,
pojmenovaný po mém otci, Veliteli seržantu majoru Schumannovi.
Já jsem Pru. Tohle je Chica Linda.
A já jsem...
- Kdo jsem já? - Tohle je Abigail.
A Bumerang. Pojďte, PALky, vybalíme si.
PALky?
To je naše přezdívka, počáteční písmena našich jmen.
Jsme nejlepší kamarádky.
To je ale náhoda.
My taky máme přezdívku z počátečních písmen.
Budu hádat!
Říkáte si „DUBky“,
protože tak začínají vaše jména
a „dub“ je úžasný strom a vy jste úžasné.
Ne, ale zní to zajímavě.
Říkáme si „BUDky“.
Ale to s tím dubem se mi líbí.
Je to tak promyšlené.
To taky vždycky říkám!
Ne přesně těmihle slovy.
Pojďte, PALky, jste tu nové,
takže vám ukážeme, kde si postavit stany.
Jak víte, že jsme tu nové?
Vždycky vítáme všechny nové Kobylky. Takže, oficiálně, vítejte.
Vítejte zpátky, Diamond Gulch!
Uvidíme se na skocích, Silverlode!
To vypadá dobře, Buzzard's Hollow!
Slyšely jste? Bebe řekla, že to vypadá dobře!
Vy jste vážně uvítací výbor.
To se pojí k titulu Stáda odkazu.
Stádo odkazu je takové, které nejlépe reprezentuje Pohraniční kobylky.
Myslela jsem si, že si stojíte vysoko, kvůli všem těm odznakům.
To ještě nejsou všechny.
Ještě mi zbývají splnit dva.
To je úžasné.
Ten tvůj je taky úžasný.
Je takový...
vycentrovaný.
Máme ještě odznaky od Hříbátek.
Babička nás sem před třemi lety přestěhovala z Londýna.
Zezačátku jsem se toho bála, ale teď se mi tu moc líbí.
To jsou náramky přátelství?
Ano!
Ve splétání provázků se zdokonalujeme
od naší první slavnosti.
Slyšela jsem, že čím utaženější uzly na náramku,
tím silnější je pouto vašeho přátelství.
Ale možná se mi to jen zdálo.
Taky se ti pletou sny s realitou?
Máme toho tolik společného!
Ptáš se, jak jeden získá Odznak odkazu?
Ptala jsem se? Nemyslím, že bych...
Výhrou v Závodě velkého odkazu!
Ten závod prověří,
jak se to které stádo řídí heslem Pohraničních kobylek:
„Svornost, průzkumy, dobrodružství a umění.“
Máš tři Odznaky odkazu?
Ten závod jsme vyhrály každý rok.
Moje máma měla ten odznak taky a babička taky.
U Ursuly to samé.
Je to taková rodinná tradice.
Žádné jiné stádo nás dosud nedokázalo porazit.
Je čas na oficiální uvítání!
- BUDky, vzhůru... - Do sedel?
Jsme krok před tebou!
Jsem na vás hrdá, BUDky!
Kupředu, Serži!
- Jej! - Jupí!
Vítejte na Výroční letní venkovní slavnosti Pohraničních kobylek.
Ahoj, paní Hungerfordová!
Kdepak jsou BUDky?
Nejspíš si někde nechávají tesat své tváře do kamene.
A náš první táborový oheň zapálí Stádo odkazu!
Do toho, Carver Creek!
Panebože! Tohle je nejlepší den mého života!
Doufám, Kobylky, že se tady naučíte novým dovednostem,
získáte nové odznaky
a prozkoumáte ty krásné cesty, kterých je tady kolem spousta.
A především doufám, že zapracujete na heslu naší slavnosti:
svornost, průzkumy,
odkaz, léto a umění.
A co dostaneme, když to všechno spojíme dohromady?
Je to „SPULO“?
Těsně vedle, Buzzard's Hollow.
Dostaneme „SPOLU“, paní Hungerfordová!
Správně, mé nositelky odkazu! SPOLU.
Protože, nezapomeňte, Kobylky, že...
jedna za stádo, stádo za jednu!
Jedna za stádo, stádo za jednu!
Jedna za stádo, stádo za...
Holky, začněme den výletem na Sierra River.
Radši začněme sbírat odznaky.
Mám plán, jak v co nejkratším čase získat co nejvíc odznaků.
Začneme vyšíváním sedel, jízdou na kánoi,
šplháním na skály a dřevořezbou.
Pak za osm minut stihneme oběd, a pak...
Nemůžu se dočkat, až si udělám náramky u Stánku s provázky.
Moje ruce si přijdou tak holé.
Dá se to popřeházet. Můžeme začít uzly.
K řece můžeme jet později,
protože je to jedna za stádo, stádo za jednu, viď, Spirite?
Víte, že jsou stovky různých uzlů?
Když se je všechny naučím, víte, kolik vyrobím náramků přátelství?
Devět set devadesát devět. Tolik jsem jich udělala.
Loni jsme si zaplétaly uzly jedna druhé do vlasů.
Letos používáme různobarevné provázky,
aby se nám hodily k očím.
Opravdu jsi vystihla mé kaštanové panenky, Daphne.
No, my jsme tu skončily. Provázky jsou jen vaše, PALky.
Jako by se ty BUDky pro ten odkaz narodily, co?
Ano. Jsou pořád SPOLU.
Jsou úžasné.
Stejně úžasné, jako tohle?
Mám ho!
Výzva zaplétání náramků splněna!
Počkej, podívám se, který se ti hodí k očním bulvám.
Jupí! Mám taky jeden náramek!
Bezva! Tak můžeme jít!
Teď už jen 998 náramků.
Aha, vy asi chcete jít dělat něco jiného.
Tak jo! Můžeme se sem vrátit později.
Tady se píše: „Praporková abeceda se používá na předávání vzkazů,
kdy každá pozice praporku představuje jedno písmeno.“
PALky, můžete použít naše praporky!
My už jsme tady skončily.
Protože meleme páté přes deváté.
Říkáme si těmi praporky vtipy.
Pojď, Abigail, zkusíme si to. Lucky, čekáme na tvůj vzkaz!
Tady. A dávej pozor, kam šlapeš.
Stojíš v mraveništi.
Fajn, díky.
Co, mraveniště?
Co to říká?
Chce, abychom...
Jestli je to nějaký vtip, nechápu ho.
Jo, to je slast.
Když si pospíšíme, stihneme ještě soutěž v pojídání koláčů.
Tak dostaneme odznak a svačinku v jednom.
Já bych si vážně ráda zajela k té řece. Nemůžeme tam jet nejdřív?
Pru, já vím, že máš hlad,
a Lucky, vím, že tě všechno svědí,
ale já prostě nemůžu přestat myslet na ty náramky.
Tak co kdybychom se rozdělily?
Každá bude dělat to, co chce nejvíc.
Skvělý nápad! A pak si toho budeme mít spoustu co vyprávět.
Jestli vám nevadí se rozdělit, tak mně asi taky ne.
Uvidíme se po vyjížďce.
Ahoj, Lucky. Jaká je voda?
Už mě to tolik nesvědí, takže senzační.
Kde máš své stádo?
Nevím, kde je Pru.
A Abigail bude někde celá omotaná provázky.
Rozhodly jsme se, že se dneska rozdělíme. Znáte to.
Ne, to neznáme.
Rozdělit stádo je proti zásadám Pohraničních kobylek.
Neslyšely jste paní Hungerfordovou,
když říkala, že tohle setkání je o tom, být spolu?
Nevěděla jsem, že je to pravidlo, být pořád spolu.
Není to pravidlo,
spíš vysoce doporučené doporučení.
Stáda drží pohromadě, Lucky.
Ale nebudeme vám říkat, co máte dělat.
Nacvičíme si naši písničku, BUDky?
Jsme stádo od Carver Creek
držíme spolu
dělíme se o jídlo i o šaty
a nikdy se nehádáme.
Nemusíme být pořád spolu.
Viď, Spirite?
Co na tom, že to tak ostatní stáda dělají.
My jsme PALky!
Děláme si věci po svém.
Je to tak?
Ano!
Pru! Hej, Pru!
Co to...?
Lucky? Co se děje?
Sejdeme se u stánku s provázky!
Honem, Chico Lindo!
Krok 27:
králík jde okolo a do díry, a pak za dub...
Abigail!
Králík!
Lucky, jsi v pohodě?
Lucky, co se děje?
Obě jste nám se Spiritem moc chyběly.
Je to tak, Spirite?
To je oběd. Pojďte, PALky, najíme se společně jako stádo!
Není to hezké?
Společně si užívat jídlo na horském vzduchu?
Už teď cítím, jak jste mi blíž.
Hej! Pojďme si nacvičit naši písničku.
Jo, ale posledně mi přišlo, že nám to docela šlo.
Ale mohlo by to být ještě lepší. Zvlášť ten konec.
I když jsme každá jiná Lucky, Pru a Abigail
na jedné věci se vždycky shodneme
něco něco šmogejl!
Ne, Abigail, tak to není.
Proč si to nemůžeš zapamatovat?
Uklidni se, Lucky.
Ta písnička má být především zábava.
Přesně o tomhle mluvím.
Možná, kdybychom zůstaly pohromadě jako správné stádo,
zněla by ta písnička líp.
My jsme správné stádo, Lucky.
Já vím, ale nechceme být jen tak ledajaké stádo.
Chceme být to nejlepší stádo.
Až se najíte, sejdeme se ve stanu a budeme nacvičovat na soutěž talentů.
Ale do večera je ještě daleko
a já chci získat Odznak za předení krmného pytle,
závody v barelech a kulení klád.
A já jsem se zasekla na uzlu číslo 999.
Je neuvěřitelně složitý.
Tohle všechno není tak důležité,
jako všem ukázat, jak jsme skvělé stádo.
Takže, než dojíte, přepíšu trochu slova.
Co je s těmi slovy v nepořádku?
Není to nejhorší, ale...
Na tvoje jméno se tak špatně hledá rým.
Nemohla bys předstírat, že se jmenuješ „Abipolu“?
To je jedno, nějak to vymyslím. Až se najíte, přijďte do stanu.
Tahle Lucky je pěkný generál.
Možná to dělá ten čerstvý horský vzduch.
Ne, Spirite. Jsem naštvaná!
Nech to tam!
Jo! Mám odznak za kulení klád!
To bylo úžasné. Měly jste to vidět.
Chci říct, že to bylo úžasné.
Jo!
Díky.
Tak, králíku.
Teď vlez do díry.
Mám to!
Devět set devadesát devět náramků se všemi druhy uzlů!
Půjčí mi někdo kopýtko?
Díky, Bumerangu, ale docela to bolí.
Hej, Miradero!
Kde máš zbytek stáda?
To je dobrá otázka.
Ahoj, Lucky.
Díky, že jste se na mě vykašlaly!
Prosila jsem vás, abyste přišly nacvičovat!
Neprosila, tys nám to nařídila.
Použila jsi stejný tón, jaký používá táta, když Snipse přistihne, jak dělá...
no, více méně cokoli.
Poslouchejte, Kobylky!
Jak už je naší tradicí,
Tábornickou soutěž talentů otevře píseň Stáda odkazu.
Pojďte na to, Carver Creek!
Jsme stádo od Carver Creek jsme si tak blízké, jak to jen jde
Já jsem chtěla získávat odznaky a Abigail se chtěla naučit všechny uzly.
Tyhle věci jsou taky součástí Pohraničních kobylek, víš?
Ano, ona má pravdu.
Tak jsme všechny ty věci měly dělat společně!
Když jsem v bryndě, můžu se spolehnout na své BUDky
I kdybys sjezdil celý svět, takovouhle trojku tam nenajdeš
Na to by nebylo dost času, Lucky.
Co je špatného na tom, dělat občas něco každá zvlášť?
Protože ostatní stáda to tak nedělají! Podívej na BUDky!
I kdybys sjezdil celý svět, takovou trojku tam nenajdeš
Někdo by se někomu měl omluvit.
Dva někdo.
Je mi to líto.
Je mi líto, že dělat si svoje věci je podle vás důležitější,
než být spolu jako stádo!
Překrásné!
Moc vám děkujeme, Carver Creek.
Neměly bychom v téhle diskusi pokračovat někde v soukromí?
Abigail má pravdu. Musíme si promluvit o tom, co se s námi děje.
Další na řadě je stádo z Miradera!
Pojďte a ukažte nám, co ve vás je!
Teď není na řeči čas.
Musíme ukázat, jak skvělé jsme stádo!
My jsme to stádo z Miradera Lucky, Abigail a Pru
rády jezdíme uvnitř, ale ještě radši po venku
Ne vždycky se na všem shodneme, to není až tak zvláštní snad
- To je slabé slovo. - Pru, drž se textu!
Vidíš? Už zase nám říkáš, co máme dělat!
Zpívej dál, nebo si budou myslet, že nejsme dobrý tým.
Právě teď by měly pravdu.
Promiň, Lucky. Nemůžu zpívat něco, čemu nevěřím.
To je trapné.
Těžko můžu zpívat píseň stáda bez svého stáda.
Už jsem řekla, že to je trapné?
Nikdy v životě jsem se necítila víc sama.
Tedy, co jsem se přestěhovala do Miradera.
Nikoho jsem tam neznala, neměla jsem žádné kamarádky.
Tedy, než jsem potkala Abigail a Pru.
No, není to mezi námi vždycky jen růžové.
A... já nejsem dokonalá.
Občas to trochu přeháním, když mi o něco jde.
Jsme každá úplně jiná a to je občas zdrojem nedorozumění.
Ale většinou je to právě díky těm rozdílům skvělé.
Třeba, jak nás Abigail vždycky dokáže rozesmát.
Nebo jak je Pru chytrá.
Má odpověď na všechno.
To je pravda.
Podle některých Kobylek je důležité, aby stádo myslelo a jednalo jako jedno.
Ale PALky jsou jiné.
A proto nám to spolu tak klape.
Nebo alespoň klapalo.
Pru, Abigail, jestli tam ještě jste,
je mi líto, že jsem z nás chtěla mít něco, co nejsme.
Mám nás ráda takové, jaké jsme.
Ach, Lucky!
Já nás mám taky ráda!
Já taky!
Všechny ty odznaky jsou k ničemu, když nemáš svoje stádo.
Jsem ráda, že jsme zase kámošky. Měla jsem žaludek samý uzel.
Pardon, nemůžu přestat myslet na to pletení provázků.
Pojďte sem, PALky!
Co se děje?
Ony myslí, že to je součást našeho představení.
Tak dokončeme tu píseň a dejme jim, co chtějí.
I když jsme každá jiná Lucky, Pru a Abigail
na jedné věci se shodneme, že naše přátelství je nej.
Skvělé představení!
Ta píseň je opravdu moc hezká a ta hádka mě skoro dostala!
Taky jste jim to málem uvěřily?
Díky, že jste nám ukázaly, jak se stádo může rozhádat a zase udobřit
a vyjít z toho silnější, než kdy dřív.
Na počest vašeho zajímavého představení
je mi ctí vám všem předat kompas Pohraničních kobylek
za úspěšnou navigaci vodami přátelstvím.
Blahopřeji, stádo z Miradera!
Zpívalas úplně falešně.
Zpívala jsi „la“,
když jsi měla zpívat „la“.
To jsem nebyla já, to byla Daphne!
Já? Jsi vedle, jak ta jedle, jestli si myslíš, že jsem to byla já.
A teď do postelí, Kobylky,
a nezapomeňte se podívat do příručky, abyste věděly, co si zabalit
na zítřejší Závod velkého odkazu.
Vstáváme ještě za kuropění!
To bylo skvělé, stádo z Miradera!
Díky.
Miradero, Carver Creek, postavte se k sobě,
abych si mohla vyfotit svoje dvě nejlepší stáda.
Díky, děvčata.
No, BUDky, hodně štěstí zítra v Závodě velkého odkazu.
Ať nejlepší vyhraje.
Jo, hodně štěstí i vám.
Ach, BUDky, podepíšete se mi teď?
Je to pro brášku. Jmenuje se Snips.
Píše se to A-B-I-G-A-I-L.
Mapy? Kompasy?
Máme! Máme!
- Lano! - Máme!
To je všechno z toho seznamu.
To je dobře, protože už v sedlovém vaku nemám místo.
Na tyhle náramky si budu muset najít víc kamarádek.
Pojďte, vyberte jich každá deset.
To nové stádo nás nesmí připravit o Odznak odkazu.