EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag är på väg
Jag flyger fram
Så följ nu med Du ska få se
Nu vill jag visa min värld
Jag är på väg
Jag flyger fram
Vi är tillsammans du och jag
Och känslan växer dag för dag
Yeah
SPIRIT - PÅ FRIA VIDDER
Härligt!
Ja!
Härligt!
Nog för att det var kul på sommarlägret, men nu längtar jag hem.
Vi kan virka nya filtar till hästarna.
Nu när jag är en fena på vänskapsarmband vill jag börja göra vänskapsfiltar.
Du halkade bara lite i leran. Gå försiktigt, Chica Linda.
Fru Hungerford skojade inte när hon sa att stigarna är bortspolade av smältvatten.
Jag har nog aldrig hört fru Hungerford skoja förut, men det vore säkert roligt.
Och det var det, i fantasin.
Vi får hålla koll på stigarna, leran kan ställa till det.
Ingen fara. Vi har varit med om värre. Det här fixar vi.
Den icke-skojande fru Hungerford skulle vara stolt.
Hoppas att lunchen är klar när vi kommer, jag är vrålhungrig.
Jag saknar s'moresen på Vildmarksjäntorna. Man kan få in fem stycken i munnen.
Femton om man struntar i kexen.
Vad är det, vännen?
Stigen!
Hur kunde vi tappa bort den?
Den kanske tappade bort oss?
Vi kan följa samma väg tillbaka.
Eller kanske inte.
Vi red genom Lovellskogen på vägen dit, så det borde vi göra igen.
Ja, men den är ju helt enorm. Vi kan inte gå igenom var som helst.
-Nu är vi ganska vilse. -Då är svaret enkelt.
Vi får lov att tänka om.
Har du gått vilse med din vän Följ stolparna ända hem
Inte?
Vi kan använda kompasserna vi fick för "vänskapsnavigering".
Vänner både ditåt och ditåt.
Vi red norrut till sommarlägret, så nu bör vi rida söderut.
-Smart! -Tack, Lucky.
Sju mustanger på ett öppet fält
En beter sig konstigt, hur är det ställt?
Med ett språng är han i trav
Och sätter sen av
Sex mustanger på ett öppet fält
En beter sig konstigt, hur är det ställt?
Med ett språng är han i trav
Och sätter sen av
Hörni...
Men Pru, det är ju bara fem mustanger kvar.
Vi red förbi det här trädet förut. Abigail sa att det såg ut som en spindel.
-Rider vi verkligen söderut? -Ja.
Vänta... Ge mig era kompasser.
De pekar inte söderut.
De pekar ingenstans.
De pekar åt alla håll!
Men Nord- och Sydpolen har väl inte flyttat på sig?
Har vi gått på det gamla knepet...?
Magnetit! Så klart!
Den har ett naturligt magnetfält, vilket gör kompasserna värdelösa här.
Nu är vi vilse på riktigt.
Hur ska vi ta oss hem?
Jag vet, vi kan följa ansiktena.
Ögon, näsa och mun.
Och den här ser ut som när man känner lukten av blomkål.
Ögon, näsa, mun.
Alla träd har ansikten om man tittar noga.
-Ja, kanske det. -Ja, det här trädet kanske är oroligt.
Nej, det är jag som är orolig. Jag förstår inte vad du menar, Abigail.
Oroa er inte, med hjälp av ansiktena vet vi om vi går på samma ställe.
Det kanske tar ett tag, men det borde funka!
Nu kör vi, vänner!
-Här borta! -Vi klarade det!
Nej, vi kom ut på fel sida av skogen.
Är det fel sida av skogen, eller rätt sida av ett äventyr?
Det är definitivt fel sida av skogen, Abigail.
Vi är långt hemifrån. Det tar timmar att ta sig förbi Nandezbergen.
Jag fick lära mig massor om raviner på bergartskursen. Lektion nummer ett:
Sedimentär betyder inte att man sitter ner.
Jag hittade en geod som glittrade.
Kan en geod glittra för mycket?
De glänser ju så fint, men kanske kan de glänsa för mycket.
Då riskerar man att bländas, och tänk om glansen tar slut.
Då har man ingenting kvar. Är det fortfarande en geod då?
-Vänta, Abigail! -En sten-od?
Fattar ni? En geod som har blivit en sten.
Kom tillbaka, Abigail!
Titta! Vi kanske kan meddela Miradero att vi är här.
Abigail!
Ni har rätt, mitt namn låter lite som ett fågelrop.
Abigail! Abigail!
Vad mycket sprickor det är på marken.
Nu tror jag att en spricka rör sig!
Nej, allihop! Vad ska vi ta oss till?
Om vi vänder om kanske vi inte kan ta oss tillbaka.
Då fortsätter vi. Gå väldigt försiktigt fram.
Inga plötsliga rörelser.
Snart framme.
-Åh nej! -Akta!
Följ efter kaninen!
-Skynda på! Bort härifrån! -Spring!
-Vi måste härifrån! -Vi är snart ute!
-Fort, Chica Linda! -Skynda!
Bra jobbat, gubben.
Kom, Boomerang.
Bara vi tar oss över Nandezbergen så kan vi se var Miradero ligger.
Snart hemma, gänget. Det känner jag på smaken.
Smakar det som...
-Vad hände, Abigail? -Hur gick det?
Boomerang är skadad!
Han måste ha blivit ormbiten.
Vi måste få tag på en veterinär. Det där var diamantskallerormar.
Väntar vi för länge kan han bli förlamad av giftet.
Då måste vi komma på nåt! Vi är ju PAL-gänget!
Sånt här har vi klarat förut... Typ... Nästan...
Varför kommer jag inte på nåt?
Det är mitt fel!
Ta inte på dig skulden, Abigail. Vi visste inte att det fanns ormar där.
Om jag inte hade distraherat er med mina historier
skulle vi inte ha hamnat där alls. Det är mitt fel.
Nej, Abigail...
Vi måste hjälpa Boomerang.
Var lugn nu, Boomerang.
Pru ska titta på bettet. Ligg still.
Han är så duktig, Abigail.
Så här lydig har han aldrig varit förut.
Bettet ser svullet och smutsigt ut.
Vi tvättar rent det.
Rör dig inte, Boomerang.
Ingen fara, gubben. Vi kollar om han kan gå nu.
Boomerang!
Han kan inte fortsätta.
En kanske kan rida tillbaka och hämta hjälp.
Tänk om hon rider vilse.
Vi kan inte bara stanna här, och vi kan inte lämna dem.
Mixtli...
-Han är inte här. -Ser hon i syne av chocken?
Nej, Mixtli står bakom er.
Yá'át'ééh!
Mixtli!
-Vad gör du här? -Vad roligt att se dig!
Var har du och Crow varit?
Jag och Crow jagade när jag hörde röster.
Jag följde dem till ravinen där kaninen jag spårade försvann.
Då fick jag syn på er. Jag ville varna er, men det var för sent.
Ni var redan inne bland ormarna. Tur att jag hittade er.
Det tycker vi med.
Lugn, gubben. Lugn.
Hodéezyéél.
-Han blev ormbiten på grund av mig. -Det var inte ditt fel, Abigail.
Han behöver medicin.
Jag stannar hos Abigail. Rid iväg, ni.
-Åt vilket håll ligger Miradero? -Följ stigen genom bergen.
Sen ligger det åt sydväst.
-En timmes ritt. -Vi kommer så fort vi kan.
Håll ut, Boomerang...
...och Abigail.
Lycka till!
Boomerang kommer att klara sig. Han är stark.
Men han måste ligga helt stilla.
Om han rör sig sprider sig giftet med blodet.
Du hörde vad Mixtli sa, Boomerang. Ligg still.
Du måste vara stilla.
Rör dig inte, Boomerang!
Från andra sidan kan vi blicka ut över omgivningarna.
Där!
Vad nära vi är! Kom, Chica Linda!
Åh nej!
Stenras!
-Åh nej! -Fort!
Kom igen!
Se upp!
Fortare, Lucky!
-Kom igen, Chica Linda! -Ducka!
Lucky!
Pru!
Fortare!
Hoppa!
Pru! Häråt!
Var är de?
De borde vara tillbaka nu.
Ligg still, snälla Boomerang.
Det sprider sig.
Vi kanske kan bromsa giftets verkningar, men jag är inte helt säker.
Vi kan försöka.
Visa.
-Vi kommer varken framåt eller bakåt. -Då är vi fast.
Vad ska vi ta oss till? Jag måste komma på nåt.
Jag kommer inte på nåt!
Medan du funderar blir Boomerang allt sämre.
Abigail kommer att bli förkrossad om inte Boomerang klarar sig.
Vi måste ta oss ut härifrån.
Om hon var här skulle hon säkert säga:
"Vi måste ta oss ut! Klipporna ser ut som trappsteg!"
Det gör de ju faktiskt.
-Skärp dig, Lucky. -Nej, Pru. Titta!
Ja.
Kom.
-Det var nära ögat. -Nu fortsätter vi.
Det blir brant, men där uppifrån kan vi se till Miradero.
Det kan gå!
-Om inte... -Om inte?
Om vi inte halkar som jag och Chica Linda nästan gjorde, och inte kommer upp igen.
Då får Abigail och Boomerang leva i ovisshet i all evighet!
Eller så tar vi oss över, tar oss till Miradero, hjälper Boomerang
och så blir det här ännu ett härligt äventyr.
Säger du det, så.
Du tar alltså den gråa leran, inte den röda.
-Röd lera passar till verktyg och krukor? -Ja, precis.
Tagetes?
Mot smärtan.
-Lavendel? Vad gör det för nytta? -De lindrar smärtan.
-Du är duktig på växter. -Jag älskar blommor, speciellt röda.
Och blåa. Och gula.
Och lila! Gröna också!
Lavendel används även för att lugna nerver.
Jag använder det när Boomerang inte vill bli tvättad. Han är rädd för slangen.
Men med lavendel hoppar han rakt i.
Skönt att se dig le igen.
Jag ler inte, det här är en allvarlig situation.
Jag är en mycket allvarlig person nu.
Kul! Du är så bra på att skämta.
Det är inget skämt. Boomerang är skadad och det är mitt fel.
Jag skämtar aldrig.
Hans andning är så ansträngd!
Du måste ligga still, Boomerang.
Det blir värre.
Vad ska vi ta oss till?
Vi har allt vi behöver, nu ska vi bara blanda det.
-Pru! -Akta!
Pru!
Snart uppe.
Där är Miradero!
Vi är så nära. Spirit och Chica Linda kan ta sig dit på nolltid.
Ja, men hur ska vi ta oss ner här uppifrån?
Åh nej...
Jag kan ta att vi gick vilse, ormarna och Boomerang...
Nej, inte Boomerang... Men det här?!
Dagen som började så odramatiskt. Jag ville bara komma hem till lunch.
-Och jag ville bara ha en trevlig ritt. -Det är ute med oss!
Jag vet, men vi får inte ha för bråttom.
Om Abigail var här hade hon få mig att skratta och strunta i farorna.
Vi behöver Abigails optimism för att glömma farorna.
"Sist hittade jag så många geoder att jag borde heta Geo-Gail."
-Funkade det? -Typ...
Jag fick lust att skratta, men åt dig.
Det får duga. Nu gör vi det här.
Om du säger det så, Geo-Gail.
Det här grötomslaget borde dra ut ormgiftet.
-Jag har sett det, men aldrig på en häst. -Var har du sett det?
I min stam är det vanligt med sån här läkekonst.
Min amá sání är helare.
En gång kom en ormbiten man till henne.
Jag hjälpte henne med grötomslaget och han överlevde.
Det här gör det bättre. Ligg still, vännen.
I nästa steg av läkeprocessen behöver jag din hjälp, Abigail.
Med en salva? En knop? Ett nytt grötomslag?
Jag behöver dina skämt.
-Hur ska det hjälpa? -Hästen känner av din oro.
Han vill trösta dig, men behöver ligga stilla.
Visa honom att du inte är orolig genom att vara den vanliga Abigail igen.
Den sanna Abigail.
Jag kan försöka vara den sanna Abigail.
Jag ska tramsa på fullaste allvar.
En dag hoppas jag att de gör glass med popcornsmak
för när jag är sugen på sött och salt brukar jag lägga popcorn i glassen,
men då blir mina popcorn sega och glassen blir äcklig.
Varför säljs inte varm choklad på sommaren? Fast då vore det kall choklad...
Genialt! Det ska jag tipsa Winthrop om.
Om jag hade en encentare och en tiocentare skulle jag ha pengar.
Eller åtminstone mynt... Funkar det? Låter jag som hon?
Om frukt och nötter var om och men... Hur är det nu igen?
Då skulle vi få en god jul!
Din tur.
Okej, men jag tänker inte härma Abigails röst igen.
Okej.
Moln! De är så fluffiga!
De består av vatten som består av två delar väte och en del syre.
Det är därför det heter H2O...!
Sköldpaddor kan bli väldigt gamla.
Fortsätt bara prata, som Abigail skulle göra.
Tror du det finns älvor bland klipporna här?
Om det fanns älvor bland klippor skulle de vara "älvippor".
Gudskelov!
Jag var nära att explodera av all spänning!
Nu lät du precis som Abigail.
Du börjar få kläm på det. Nu ska vi hitta din mamma.
Varför säljer man inte varm choklad på sommaren?
Det vore väl gott? Det kunde vara kall choklad.
Jag är ett geni!
Fast det blir väl bara chokladglass?
Min amá sání brukade säga att vissa helare bara helar kroppen.
Men det är bara halva människan.
För att hela människan, eller hästen i det här fallet, ska helas
måste själen också helas.
Jag tror att det här är ditt själsliga syfte, Abigail.
När vi kommer fram till Miradero blir jag allvarlig igen.
Det här var mitt fel. Boomerang råkade illa ut för att jag tramsade.
Och nu läker du honom på samma sätt. Och du ledde hit mig.
Det var din röst jag hörde när jag var ute och jagade med Crow.
Och dina fågelrop.
Det var min fågelröst, om man ska vara noggrann.
Din räddning blev att du var ditt sanna jag.
En dag kanske du blir en stor helare som min amá sání. Hon skulle ha gillat dig.
Hon var också rolig.
-Det är nog Lucky och Pru med Prus mamma! -Jag får inte bli sedd.
Men...
Abigail!
Hur mår Boomerang?
Låt mig få titta på henne.
Diamantskallerormar...
De sätter tänderna djupt i en.
Men det här...är ju helt otroligt!
Pru sa att du fick hjälp av en vän.
Är han kvar?
Ett enastående arbete, unge man.
Du räddade livet på hästen.
Du kan vara stolt.
Hjälp till att få upp honom på släden, flickor.
Tack, Mixtli.
För att du lärde mig om läkeväxter, räddade Boomerang och att du är min vän.
Vad är det där?
En läkejournal med metoderna som amá sání lärde mig.
Så att du kan fortsätta lära dig att hela.
Och kanske kan du skriva ner dina egna kunskaper om hur man helar själen.
På snart återseende, mina vänner.
Hej då, Mixtli.
-Tack än en gång. -Hej då, Mixtli.
Vi ses, Mixtli! Tack!
Nu rider vi hemåt.
Det knotiga trädet ser ut som faster Cora när hon har hittat ett nytt recept.
Det där ser ut som Mary Pat och Bianca.
Kanske inte Bianca...
-Det är skönt att ha Abigail tillbaka. -Ändra aldrig på dig igen.
-Vi behöver dig precis som du är. -Ja, den här Abigailen kan jag nog vara.
Även om Fågel-Abigail hade stor potential.