ZLOČIN
SOUKROMÁ ZÁLEŽITOST
-Má kabelka, můj náhrdelník! Policie! -Stůj!
-Má kabelka! Můj náhrdelník!
Stůj!
Jsi zatčen. Jdeme.
Otec mě od malička učil, že být policistou
znamená mnohem víc než řešit zločiny a chránit občany.
Je to způsob života.
Pamatuji si, jak obratně
vštěpoval tento názor mé sestře Marině i mně.
Každý večer
s námi řešil záhadné případy.
Mysleli jsme, že jsou smyšlené,
ale pak jsme zjistili, že byly skutečné.
To byl můj otec.
Proto je dnešek význačný nejen pro mě,
ale pro celou moji rodinu.
Toto povýšení mi umožní dál dělat čest naší rodině.
Jak jistě víte, v rodině Quirogově patřím k páté generaci
u policejního sboru.
Dovolte, abych připil na naši rodinu.
Bez nich bych tu dnes nebyl.
Chci poděkovat své matce Asunción,
která ve mě vždy věřila
a odmalička mě vedla v otcových stopách.
Mé ženě Rose,
která bez výčitek snášela výstřední pracovní dobu svého manžela.
A konečně chci poděkovat své sestře Marině.
Právě ona...
Ona...
Však ji znáte.
Kde je Marina?
Slečno Marino?
Proslov už skončil?
Z těchhle společenských akcí je mi zle.
Je to samá póza a mluví jen muži.
Nic se nemění, Héctore.
Kde je auto?
Vašeho bratra udělali komisařem.
Kdo jiný by měl pronést řeč?
Co já vím? Má matka, jeho žena, nějaká kolegyně od policie.
Ale u policie žádné ženy nejsou.
A v tom je právě problém.
-Kam jdete? -Mám schůzku, kterou nesmím zmeškat.
Slečno, pokud odjedete, budete mít malér.
A co hůř, dostanete do maléru i mě.
Héctore, řekla jsem, že přijdu na jmenování. Teď je jmenovaný.
Nikomu neříkej, že jsi mě viděl.
Děkuju!
Postarej se o matku.
Brzy se vrátím!
Pardon!
Ty jsi čím dál elegantnější.
Líbí se ti?
Strašně.
Máš všechno, co jsem chtěla?
-Všechno. -Všechno?
Tady to máš.
Tak ukaž.
Co to bylo?
To se nás netýká.
Jdeme.
Dneska ne.
Tady máš. Hned se vrátím.
Být tebou, vyhnu se potížím.
Díky, Toni.
Haló?
Je tu někdo?
Panebože!
To nic, to bude dobré.
Vydrž!
Ne!
Policie.
Došlo k vraždě. Musíte rychle přijet!
Uklidněte se, slečno.
Řekněte mi, kdo jste a kde jste.
Jsem Marina Quirogová. Jsem v docích...
To jste vy, slečno Quirogová!
Tady Xosé. Tohle je originálnější než minule.
Cabanillasi, právě mě někdo napadl.
Na zemi leží mrtvá žena. Prosím vás, zburcujte všechny.
Jako když se chystali unést syna amerického velvyslance?
Nebo když jste ve městě zahlédla vlka?
Cabanillasi, ještě že tu není můj otec,
abych mu řekla, jak jste neschopný.
Pošlete sem hlídku, prosím vás.
Hlídku do přístavu.
Nějací námořníci právě našli v uličce tělo ženy. Jedeme tam.
-Pošlete sem své lidi! -Jdeme, Cabanillasi.
-Cabanillasi? -Slečno, jste tam?
Samozřejmě, že jsem tady. Myslíte, že jsem skočila do vody?
Počkej tady na mě.
Komisaři.
Kde je tělo?
Tamhle.
Chystal jsem se na tvou oslavu, ale...
Vím, že jsi doufal v jiný výsledek.
Ale doufám, že spolu můžeme pracovat.
Zarco.
-Pane komisaři. -Informuj mě o situaci.
Žena, 35 let, bodná rána.
Možná příčina smrti je přerušená krční tepna.
-Nějací svědci? -Ano.
Proboha, oblečte si aspoň rukavice.
-Marina? -Arturo, konečně.
Sbírají důkazy bez rukavic!
A jeden kouřil vedle těla.
Co je na té akademii učí?
Je vidět, že tam táta už není.
Dobrý večer.
-Můžeme si promluvit? -Ale...
Prosím.
Co tady děláš?
Hodinu jsme tě hledali, když jsme se fotili s rodinou.
Právě jsem byla svědkem vraždy.
V náručí mi zemřela žena. Málem mě zabili.
A ty se staráš o fotku u příležitosti svého jmenování?
Kdybys neodešla, nic by se ti nestalo.
Je to pořád stejné.
Vyslechneš mě, nebo si mám najít policistu,
kterého zajímá jediná svědkyně, která zná vrahovu tvář?
Tys mu viděla do tváře?
Ano.
Takže ho dokážeš popsat.
-Mohla bych... -Ale?
Byla tam tma.
-Aha. -Měl hnědé oči.
Prima. Jsme ve Švédsku a všichni máme modré oči, takže...
Kdy ti dojde, že ti můžu pomoct s vyšetřováním?
A je to tady zase.
-Co je to? -Podívej.
Bránila jsem se broží
a tenhle kousek látky se zachytil na jehlici.
-Tys ho bodla broží? -No jasně.
A tenhle kus látky nás k němu dovede.
A na vlas chytí Al Capona.
Tak dost, Marino!
Promiňte, komisaři.
-Něco jsme našli. -Už jdu.
Marino, zůstaň tady, prosím.
Právě to našli.
Možná to souvisí s tím případem.
-Viděl jsi, co je uvnitř? -Ne.
Otevři to.
Vědecké a kriminologické časopisy.
Ve Španělsku se nedostanou.
Pašované zboží. Za to bych tě měl zatknout.
-Hlavně by sis je měl přečíst. -„Olivová, barva pro tento podzim.“
Elegance se nevylučuje s inteligencí, pane inspektore.
-A vy jste kdo? -Tak dost.
Přestaň utíkat, přestaň vyšetřovat.
-A přestaň riskovat. -Nemluv se mnou jako s dítětem.
Ne, ty jsi horší. Dítěti můžeš naplácat
a dát domácí vězení.
Chceš mi tady naplácat?
Ještě že mám hezké spodní prádlo.
-Marino! -Co?
Jsem zatčena? Protože jestli ne, beru si ty časopisy.
Pánové, nebudeme plýtvat časem.
Pojďte, prohledáme místo činu.
Ta mrtvá měla na hrudi vyrytou značku,
-vrahův podpis. -Budeme informovat rodinu.
-Ať to vyřídí Cabanillas. -Jasně.
Slečno Marino, s dovolením.
Pojedeme domů.
-Říkal jsem vám, že to není dobrý nápad. -Ty taky?
Nic neříkám. Uvidíme, co na to řekne vaše matka.
Nech ji spát, prosím.
Marino, jsi tam? Je s tebou Marina?
Héctore, je s tebou Marina?
Héctore!
-Volala jste, madam? -Kde je?
Po tom, co mi udělala před všemi hosty. Taková ostuda!
Řekni jí, ať přijde dolů a ukáže se mi!
Slečna je...
Už jí mám až po krk.
-Připravím vám další bylinkový čaj. -Čaj to nespraví.
Ať sem přijde.
Jestli si myslíš, že se schovávám, vůbec mě neznáš, máti.
Znám tě, dceruško. Kdes byla, že takhle vypadáš?
Vím, že jsi šla do přístavu
pro ty svoje časopisy.
-Arturo už ti to nahlásil? -Ano, protože jsem měla starost.
-Nemluvě o tom... -Jak jsme se zesměšnili,
že jsme se nemohli vyfotit jako rodina.
Nevím, co s tebou.
Já bych doporučoval anýzovku.
Ano.
Díky bohu, aspoň ty mi rozumíš, Héctore.
Tak co?
Nechtěla jsem na sebe strhnout pozornost.
Tak prosím, kapka radosti!
Děkuji.
O ničem jiném se tam nemluvilo.
A nezapomeň, že zítra přijede Ramón do Porto.
Nechci znovu zažít to co dnes.
-Přivítáme ho, jak si to Bůh přeje. -A jak si to Bůh přeje?
-Kdybych měla mluvit i s ním. -Ty jsi nenapravitelná!
-Další skleničku? -Ano, tahle je pro mě.
To jsou způsoby!
Takové manýry jsem neviděla ani v té nejhorší putyce.
Od tebe to sedí!
Nechci snášet tvoje scény, kdyby ses opila.
Odpočiň si, máti.
Ty taky, dceruško.
-Nalij mi další skleničku. -Prosím.
Jen nalévej, neskrbli.
S dovolením.
Je frustrující, když člověk nemůže nic dělat.
Když člověk nemůže z vany, to je jistě strašné.
O to nejde.
Nemůžu na ni přestat myslet.
Nebojte se. Už usnula.
Nemluvím o máti.
Mluvím o té zavražděné v přístavu.
Kdyby můj otec slyšel Artura, obracel by se v hrobě.
Jasně, že Al Capona lze chytit díky vlasu.
Věda je nám k dispozici.
Před šesti lety
vyřešili vraždu bostonské sboristky
díky vlasu, který našli na místě činu
a na kterém byla tatáž barva...
Jako používala uklízečka,
která, jak se ukázalo, byla její milenkou.
Jestli tě nudím, přidej se na bratrovu stranu.
Váš bratr jen chce, abyste byla v bezpečí,
šťastná a zabývala se normálními věcmi.
A já myslela, že ani jeden z nás nechce být normální.
A co moje máti?
Pořád pro mě hledá nápadníky.
Kdo by si chtěl vzít Ramóna do Porta? Je to zakrslík se srostlým obočím.
Ještě nedávno jste v jedinečnosti viděla dar.
Prostě se nechci vdávat.
Vidím, kam to směřuje.
Teď není vhodná doba o tomhle přemýšlet.
Dnes asi neusnu.
Proto jsem vám přinesl šampaňské.
Věděl jsem, že vám to bude vrtat hlavou.
Dnes večer šampaňské asi nebude stačit.
Tak tedy anýzovka.
Ne, tu už nemáme.
Obávám se, že vaše matka všechnu vypila.
Jednoho dne ji to trápení jistě zahubí.
Nebo cirhóza.
Nebuďte na ni tak přísná.
Je obdivuhodné, jak si udržuje významné postavení.
To po úmrtí manžela dokáže málokterá žena.
Kdyby tu byl můj otec, všechno by bylo jiné.
Všem nám chybí.
Dobrou noc.
Co tu vidíte?
Paní, která se oběsila.
Víš to jistě?
Musíš vidět víc, než co se jeví na první pohled.
Dívejte se na...
Detaily!
Přesně.
Co tam je a co tam není.
Podrobnosti vyprávějí příběh zločinu.
Není tu stolička ani žebřík.
Ta paní to nemohla udělat sama. Jak by se tam dostala?
Výborně, Marino.
Udělíme mladé dámě policejní medaili za zásluhy.
Až vyrosteš, bude z tebe úžasná policejní komisařka.
Holky nemůžou být u policie.
Ale jednoho dne budou.
Změna přijde zevnitř.
Nikdy si nenech říkat, co máš dělat.
Nepotřebuješ odznak, abys byla skvělou policistkou.
-Rozumíš? -Ano, rozumím.
Co děláte s otcovou zbraní?
Cvičím.
A proč?
Abych dopadla vraha.
Pojď za mnou.
Vaše snídaně...
-Kdy jste to všechno uklidila? -V noci.
Nemůžete být dokonalá.
-Přinesu si prachovku. -Ne, Héctore, počkej.
Nepotřebuju tě na úklid.
Tak na co?
Nadešel čas, abych dokázala,
že můžu být skvělá policistka, jak mě to otec naučil.
Takovou reakci jsem nečekala.
Celé je to šílenství.
Nemůžete vraha zatknout, jako byste byla policistka,
protože policistka nejste.
Otec měl jiný názor.
To je odznáček, ne policejní metál.
No tak, oba víme, že jediný problém je v tom,
že jsem žena. Proto nemůžu být u policie.
To je fakt. Nevím, jestli je to problém.
Věř mi, že je.
Jsem žena, která má statečnosti a rozumu za deset mužů.
Nezapomínejte na pokoru.
Ta je pro dobrého policistu také důležitá.
Já věděla, že s tebou můžu počítat.
Cože?
Chci si ušít šaty z této látky.
Ukažte.
Je to velmi pěkné.
Tříbarevný žakár.
-Je to látka pro muže. -Pohlaví necháme stranou.
-Kde se dá koupit? -Nevím.
Oblečení z takové látky neseženete jen tak ledaskde.
Něco takového lze objednat pouze v Galerii Ribadeo.
Děkuju za spolupráci. Dám to do zprávy.
Co to říkáte?
Celé je to šílené.
Říkala jsem, že se mnou nemusíš chodit.
A co je špatného na tom, co dělám?
-Jdu nakupovat. -Oba víme, že to není pravda.
Využila jste mě. Vědět, že ten vzorek byl od vraha...
Héctore, když jsi pomáhal s vyšetřováním mému otci,
neměl by ses cítit špatně, že teď pomáháš mně.
Ale pro dona Alfonsa jsem vyřizoval maličkosti, když volali z policie.
A vy ze mě chcete udělat Watsona?
Vypadáš spíš jako Poirot.
Podívej, jsme tady.
GALERIE RIBADEO
To je naše novinka. Chcete se podívat?
-Dobrý den. -Dobrý den.
-Hledám pánský kabát. -Jistě. Pro pana otce?
Pro manžela.
Něco konkrétního?
Klasický styl? Něco elegantního?
Chtěli bychom něco výjimečného.
Jako jsme my.
-Třeba tvíd? -Ne, pánbůh chraň, tvíd ne.
Jak se jmenovala ta látka, co se nám tak líbila?
Já nevím. Víš, že na hlouposti, jako je móda, nedbám.
-Měli bychom jít. -Ne. V žádném případě.
Neodejdeme odsud, dokud ti nekoupím ten kabát.
Občas mi zdřevění levá noha.
Kdybyste mi napověděli...
Je to...
Je to ža...
-Něco tříbarevného. -Tříbarevný žakár?
-To je ono. -Počkejte chvíli.
Děkuji.
-To je šílené. -Přestaň si stěžovat.
Říkala jsem, ať nechodíš.
S dovolením.
To je báječné!
Mockrát děkuju.
Zkus si ho, drahoušku. Ten bude báječný.
-S dovolením... -Prosím.
Vypadá božsky.
Něco takového si určitě moc zákazníků dovolit nemůže.
Ano, je dost drahý,
ale je to jeden z letošních hitů.
Opravdu?
Už ani nevím, kolik jsme jich prodali.
Nepovídejte.
Vezmete si ho?
-Panebože, ne. Svlékni ho. -Nezdá se mi tak špatný.
Hledali jsme něco exkluzivnějšího,
abychom se s tím mohli identifikovat.
Bezpochyby. S tímto se nemohu identifikovat.
Děkuji vám.
Moc jsme nepokročili.
-Slečno... -Já vím, už mi to neříkej.
Neměla bych to vyšetřovat.
Ale byla jsem tak blízko. Mít tak další stopu...
Nevšiml sis něčeho na místě činu?
Já?
Vždycky říkáš, že komorníka si nikdo nevšimne.
Někdo tak všímavý jako ty
jistě viděl nebo slyšel víc než ostatní.
Neslyšel jsem nic zajímavého.
-Co jsi to právě udělal? -Co myslíte?
Vyrostla jsem s tebou.
Znáš mě nejlíp ze všech, ale já tě taky znám.
Právě sis sáhl na ucho, a to znamená, že lžeš.
Já nikdy nelžu.
-Já to věděla, Héctore! -Co to děláte?
Prosím, Héctore, musíš mi to říct. Prosím, řekni mi to.
-Co jsi viděl? -Tak dobře.
Zaslechl jsem, jak policisté říkají, že oběť
měla na těle nějaké znamení.
-Znamení? -Něco na hrudníku,
jako by to byl podpis vraha.
Proč jsi mi to neřekl dřív?
Otoč to, musíme to vyšetřit.
-Cože? -Otoč to!
Abychom to znamení prošetřili, musíme se dostat dovnitř.
Proč se nezeptáte přímo dona Ricarda?
Myslíš, že by mi to řekl,
i když byl přítel mého otce?
Ne, musíme se tam vplížit. Ty mi uvolníš cestu.
MÁRNICE
Jen chci vědět, zda to znamení existuje.
Tomu nikdo neuvěří.
Když to znamení objevíte, budete hledat další znamení,
pak další znamení a další a další a tak pořád dál a dál.
-Odcházím. -Slibuju, že potom pojedeme domů.
Další mrtvý?
Ano, tady jsou informace.
Slibujete?
Co? Běž, Héctore.
No tak, běž.
Uvidíme...
Dobře, jméno souhlasí. Datum také...
-Dobré odpoledne. -Kam jdete?
Promiňte. Když chci podat udání,
jde se tudy?
-Když jste mrtvý, tak ano. -Cože?
Tudy se jde do márnice.
Vchod na stanici je zepředu.
Jde jen o to, že mi ukradli všechno.
A co mám dělat? Dát vám mrtvolu?
-No tak, jděte. -Ale...
-Promiňte. -Jak jsem říkal. Jděte na stanici.
Na shledanou.
Na druhou stranu, pane!
Zaměříme se na zjištění příčiny...
Tady to stačí. Pak jde do lednice.
Zaměřte se na chronologii...
Marino?
-Slečno, já jen provádím rozkazy. -Nemáte právo mě zadržovat.
Hledala jsem bratra a ztratila se.
Moraisi, do vyšetřovací místnosti.
To mi scházelo.
Ano, ne...
Ano, dívám se na zprávu.
Neobtěžujte se, slečno Quirogová.
Co jste viděla, nemá s případem nic společného.
Nemusím vysvětlovat, co dělám ve svém volném čase.
Kdybyste byla na pikniku s přáteli,
neřekl bych ani ň.
Ale vplížila jste se do márnice,
kde je oběť případu, který vyšetřujeme.
-Proto... -Oběť? Nebo oběti?
Myslím, že jste zapomněl...
Zapomněl jste říct veřejnosti, že to není ojedinělý zločin.
-Nevím, o čem mluvíte. -Doufám, že ano.
Nebo to naopak dokazuje, že toto policejní oddělení
od smrti mého otce hodně upadlo.
Jak dlouho už tu pracujete?
Pořád nevíte, kdo jsem, viďte?
Jsem Pablo Zarco...
Nejlepší student z posledního ročníku mého otce.
Nevím, jestli nejlepší, ale...
Ale ano, váš otec byl můj učitel.
Taky vás hodně obdivoval.
Už kvůli tomu velkému muži
by vám nemělo dělat potíže přiznat,
že ten muž v přístavu není jen vrah,
ale sériový vrah, který označuje své oběti lilií.
Za to, co jste provedla, bych vás mohl zavřít.
A já bych mohla informovat tisk, a sesype se na vás celé město.
Potuluje se tu sériový vrah!
Co chcete?
Počkat!
Zaprvé, budeme si tykat.
To raději ne, slečno Quirogová.
Bylo mi řečeno, že je nejlepší držet se od vás dál.
Ale ty jsi něco víc.
Podle mého otce.
A jestli jsi něco víc podle otce, jsi něco víc i pro mě.
Pablo...
Můžu ti s tím případem pomoct?
Ne.
Jsem na tomto oddělení jen deset měsíců
a nebudu si kvůli vám zahrávat.
-Ženy by o tomto nebezpečí měly vědět. -Nepřehánějte.
-Útočí jen na prostitutky. -Cože? A to nejsou ženy?
Potřebuji vidět zprávy o ostatních vraždách.
-Co po mně žádáte, je šílené. -Ano.
Jako to, že by žena mohla být policistka.
Ale můj otec tomu věřil.
Pablo, taky jsem byla nadaná studentka.
Ale doma.
Pomoz mi uspět. Jako by tu pořád s námi byl.
NALEZENA ZAVRAŽDĚNÁ ŽENA
Pořád nemůžu uvěřit, že vás nechali ofotit všechny ty důkazy.
Ukázalo se, že Pablo je mnohem rozumnější, než se zdál.
Mám pocit, že mu rozhodování usnadnilo taky vydírání.
Tady jsi kousek vynechal.
Tak se na to podíváme.
Tři vraždy ve třech dnech na třech různých místech,
co spolu zdánlivě nesouvisí.
Všechny oběti měly podříznuté hrdlo
a na hrudi vyřezané stejné znamení, heraldickou lilii.
Lilie je symbol,
který představuje čistotu těla a ducha.
Možná je vrah tak chtěl očistit.
První našli Juliu Ndongo, asi 25 let, afrického původu.
Druhá byla Manoli, příjmení neznámé.
A třetí byla ta ubožačka, kterou jsem našla v přístavu.
Carmen Ulloa, 27 let, Galicijka.
Je to nekonečný hlavolam.
A to jsem si myslela, že tě ten případ nezajímá.
Síla zvyku.
Tolikrát jsem poslouchal vašeho otce.
Pomůžeš mi s něčím?
Myslím, že ne.
Co s tím chcete dělat?
Ramóne! Říkala jsem si, kdy přijedeš.
Dobrý den, paní Asunción. Přinesl jsem...
Nápadník!
Děkuji vám. Marino!
-Héctore! Je s tebou Marina? -Opatrně, je to křehké.
Sejdeme se za 20 minut za zdí.
Slíbila jste mi, že to jen naložím do auta.
Zkomplikovalo se to. Děkuji, Héctore.
-Dáš si skleničku, než přijde? -Ne, děkuji.
Alkohol mi nesvědčí.
-Dávám přednost vodě. -Opravdu!
-To jsem nečekala. -Jsem už takový.
-Sklenici vody s ledem. -Ano, prosím.
-Sundej si kabát, drahoušku. -Ano, kabát.
Promiňte!
Hodně mi dlužíte.
Héctore, děkuju.
Vaše paní matka mi uložila, abych pročesal celé město.
Ten Ramón se máti opravdu zamlouvá.
Co na něj říkáš?
Nepřijde ti, že má krátký nohy?
No tak, jedeme.
-Nevím, co tu děláme. -Vyšetřujeme.
Na tomto místě byla zabita Julia, první oběť.
Polož to sem. Opatrně.
Tak.
Mnoho kriminologických studií
hovoří o důležitosti první vraždy.
Vrah ještě nezdokonalil svou techniku
a je mnohem pravděpodobnější, že udělá chybu.
Tomu rozumím, ale od její smrti uplynulo několik týdnů.
Po důkazech tu nebude ani stopy.
Slyšel jsi o infračerveném záření?
Záření? Jako z jaderné bomby?
Ne, jako z obyčejné žárovky.
Zapni generátor.
Když použiješ barevný filtr,
který propouští jen ultrafialové světlo,
některé tekutiny, jako je krev nebo otisky prstů, na to světlo reagují.
A to prý jsou vaše časopisy k ničemu.
Podívej se.
Stopy krve.
Tady ji asi poprvé napadl.
Pomoc!
Tudy utíkala.
Tady ji asi doběhl.
Podívej!
Tady ztratila hodně krve.
Tady asi spadla.
Nejspíš ji popadl a zápasili spolu.
Tady ji nejspíš dorazil
a vyřezal jí lilii.
Nejspíš seskočil tady.
Podíváme se.
Tady to je.
Héctore, podej mi z kufříku pinzetu.
A taky pudřenku.
Děkuji.
Vypadá to jako schránka nějakého hmyzu.
To policii zcela uniklo
a my jsme to objevili.
Co se děje?
Musím přiznat, že jen jedna osoba
na mě tolik zapůsobila svou dedukcí
jako právě teď vy, a tou osobou byl váš otec.
Co to bylo?
Pojďme, Héctore.
Kampak?
Zbláznila jste se, slečno Quirogová?
Co to má být? Špehuješ nás?
Vyšetřuju. Jsem policista, pamatujete?
-Vyšetřuješ v mém autě? -Neříkejte nesmysly.
Vím, že jste něco našla a hodláte si to vzít s sebou.
Myslela jsem, že nešpehuješ.
Slečno Quirogová, spolupracujte.
Víte, co se říká. „Dva svedou víc než jeden.“
Problém je, pane inspektore, že s vámi bychom byli tři.
To je škoda,
protože na stanici máme mikroskop,
který by 50krát zvětšil,
co jste tady našli.
A zdá se, že to je hodně maličké.
-Ty jsi... -Ne...
Bude mnohem elegantnější, když tu větu nedopovíte.
Tak pojedeme?
Děkuji pěkně.
Opatrně.
Takhle to rozmačkáš.
Slečno Quirogová, kdybych chtěl být kárán,
zůstal bych doma.
Máš přísnou manželku?
Matku.
To máme něco společného.
Podívejte se na to.
-Dovolíte? -Pardon.
Děkuji.
Je to nějaká stonožka.
V takovém špinavém koutě to není nic nezvyklého.
Důležité je, že ten hmyz měl vrah na sobě,
zanechal ho na zdi. Podívám se.
-Co to děláte? -Odstraňuji nečistoty.
Opatrně...
Máš pravdu, je to jen hmyz.
-Ne... Co je to? Co jste viděla? -Nic.
Dnes už jsme si hráli na detektivy dost.
-Správně? -Taky si myslím.
Slečno Quirogová, pokud jste něco našla, máte povinnost mi to říct.
Odpočiňte si, pane inspektore.
Jsem ráda, že vás ve městě máme.
Pojď, Héctore.
Červ!
Prosím? Mně se zdá, že je to velmi pohledný mladý muž.
Ne, myslím ten hmyz.
Je to červec nopálový.
-Jak to víte? -Podívej.
Ta skvrna je od toho hmyzu.
Je také na mém oblíbeném kabátu. Vím, kde najdeme vraha.
Tak to řekněte policii, a je to.
Ne.
Zastav, Héctore.
Je to tady.
-Jste si jistá? -Ano.
Je to jediná továrna ve městě, která barví tkaniny červcem.
Nevím proč, ale čekal jsem, že bude celá zářit.
No tak, Héctore. Takový chlap se přece nebude bát.
Ještě že v noci nepracují.
A co když tu obchází noční hlídač?
Byli bychom dva proti jednomu.
Co je to?
Podívej.
Paráda.
Schovej se, Héctore!
Jak se mám schovat? Vnikli jsme na soukromý pozemek.
Co to děláte, slečno?
Jak to, že máte zbraň? Ta je vašeho otce.
Proboha, slečno. Pojďme pryč.
Co když je to vrah?
Jsi v pořádku?
Stůj!
-Slečno, jste v pořádku? -Ano.
-Kde ses naučil takhle střílet? -Střílet?
Aby člověk navlékl jehlu napoprvé, musí mít hodně přesnou mušku.
S dovolením.
Zítra řeknu Josefě, aby to spravila.
A když mi dáte botu, ulomím i druhý podpatek, ať nekulháte.
Samozřejmě, že vím.
Marino, kde jsi byla, že takhle vypadáš?
-Slečna byla... -Nakupovat.
-Ramón do Porto, těší mě.
-Těší mě. -Přinesl jsem vám...
Mockrát děkuji. Dobrou noc.
Těšilo mě.
-Skleničku? -Ne, děkuji, Héctore.
„Zvědavost se nevyplácí.“
Ta kytka vás varuje, ať toho necháte.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE...
Ani nápad.
-Máte plán? -Jako vždycky.
Budu v tom pokračovat.
Pomůžu vám.
Policie, ani hnout!
Brzděte!
Je mi na zvracení.
SOUKROMÁ ZÁLEŽITOST
1. DÍL: LILIE
Kreativní dohled Jakub Ženíšek