KRIMINALITET
En privatsag
-Min taske, min halskæde! Betjent! -Stop!
-Min taske! -Stop! Jeg sagde stop!
Stop!
Du er anholdt. Af sted.
Fra en ung alder lærte min far mig, at det at være politibetjent
handler om mere end at løse afskyelige forbrydelser og beskytte borgere.
Det er en livsstil.
Jeg husker stadig hans dygtige måde
at fremme den følelse i min søster Marina og jeg.
Hver aften
ville vi lege, at vi løste mystiske sager.
Sager, vi troede, han fandt på,
men som vi senere opdagede var ægte.
Det var min far.
Derfor er i dag ikke blot en særlig dag for mig,
men for hele min familie.
Denne forfremmelse lader mig fortsætte med at ære familienavnet,
da jeg, som I ved, er den femte generation af Quiroga-familien,
der tjener i styrken.
Lad mig udbringe en skål for min familie.
Uden dem ville jeg ikke stå her i dag.
Jeg vil takke min mor, Asunción,
der altid har troet på mig
og presset mig til at følge i min fars fodspor.
Min kone, Rosa,
der har fundet sig i sin mands bizarre arbejdstid uden at beklage sig.
Og til sidst vil jeg takke min søster Marina.
Hun er...
Hun...
I kender hende allerede.
Hvor er Marina?
Frøken Marina?
Er talen allerede forbi?
De her sociale events giver mig kvalme.
At skulle posere, og kun mændene taler.
Intet ændrer sig, Héctor.
Hvor er bilen?
Din bror bliver kommissær,
hvem kan ellers holde tale?
Det ved jeg ikke, min mor, hans kone, en politikollega.
Men der er ingen politikvinder.
Det er netop problemet.
-Hvor skal du hen? -En aftale, jeg ikke må misse.
Hvis du kører, får du problemer.
Og hvad værre er, så får jeg også problemer.
Jeg sagde, jeg ville være der under offentliggørelsen, og det var jeg.
Ingen behøver at vide, at du så mig.
Tak!
Bliv hos min mor.
Jeg er snart tilbage!
Undskyld!
Hvad gang vi ses, ser du mere elegant ud.
Kan du lide den?
Jeg elsker den.
Fik du alt, jeg bad om?
-Alt. -Alt?
Værsgo.
Lad os se.
Hvad var det?
Det har intet med os at gøre.
Lad os smutte.
Nej, ikke i dag.
Her. Jeg kommer tilbage om lidt.
Du burde holde dig ude af problemer.
Tak, Toni.
Hallo?
Er der nogen?
Du godeste!
Du godeste! Det er...
Hold ud!
Nej!
Politiet.
Der er sket et mord, kom hurtigt!
Fald ned, frøken.
Sig, hvem du er, og hvor du er.
Marina Quiroga. Jeg er på havnen...
Nå! Det er dig, frøken Quiroga.
Xosé her. Det er mere originalt end sidst.
Cabanillas, en mand angreb mig.
Der ligger en død kvinde. Send alle.
Som da de ville kidnappe den amerikanske ambassadørs søn.
Eller da du så den ulv i byen.
Det er godt, min far ikke er her,
ellers ville jeg sige, hvor ubrugelig du er.
Send nu en patrulje herned.
Havnepatruljen.
Nogle sømænd har fundet en kvindes lig i en gyde. Af sted.
-Bare send jeres folk! -Kom, Cabanillas.
-Cabanillas? -Frøken, er du der?
Selvfølgelig er jeg det. Skulle jeg have taget en dukkert?
Vent på mig. Jeg kommer meget snart.
Kommissær.
Hvor er liget?
Dernede.
Jeg ville komme til eventet, men...
Jeg ved, du troede, det ville være anderledes.
Men jeg håber, vi kan arbejde sammen.
Zarco.
-Kommissær. -Brief mig om situationen.
Kvinde, 35 år gammel, stiksår.
Mulig dødsårsag: Overskåret halspulsåre.
-Nogen vidner? -Ja.
For Guds skyld, tag handsker på.
-Marina? -Arturo, endelig.
De samler beviser uden handsker på!
Og en af dem røg tæt på liget.
Hvad lærer de dem på akademiet?
Man ser tydeligt, at far ikke er her længere.
Godaften.
-Kan vi tale et øjeblik? -Men...
Kom nu.
Hvad laver du her?
Vi ledte efter dig til familiefotoet.
Jeg var vidne til et mord.
En kvinde døde i mine arme, jeg døde næsten,
og du er bekymret for dit indvielsesfoto?
Var du ikke gået, havde du været okay.
Altid det samme.
Lytter du til mig, eller skal jeg finde en,
der går op i vidnet, der så morderens ansigt?
Så du morderens ansigt?
Ja.
Så du kan beskrive ham.
-Det kunne jeg... -Men...
Det var meget mørkt.
-Javel. -Men han havde brune øjne.
Skønt! Godt, vi er i Sverige, og vi alle har blå øjne...
Hvornår indser du, jeg kan hjælpe med efterforskninger?
Nu det igen.
-Hvad er det? -Se.
Jeg forsvarede mig med min broche,
og det her stof sad fast i stiften.
-Stak du ham med en broche? -Selvfølgelig.
Og det her stof vil føre os til ham.
Og med et hår fanger vi Al Capone.
Det er nok, Marina. Hører du?
Undskyld mig, kommissær.
-Vi har fundet noget. -Jeg kommer.
Marina, vær sød at blive her.
De har lige fundet den.
Den er måske forbundet til sagen.
-Har I kigget indeni? -Nej.
Åbn den.
Videnskabs- og kriminologitidsskrifter.
De fås ikke i Spanien.
Kontrabande. Jeg burde anholde dig.
-Du burde læse dem. -"Olivengrøn, efterårets nye farve."
Elegance udelukker ikke intelligens, kriminalbetjent.
-Og hvem er du? -Så er det nok.
Stop med at stikke af, efterforske
-og bringe dig selv i fare. -Jeg er ikke et barn.
Nej, værre. Et barn kan få smæk
og stuearrest, så hun ingen steder går.
Vil du give mig smæk?
Godt, jeg har flot lingeri på.
-Marina! -Hvad?
Er jeg anholdt? Ellers tager jeg mine blade.
Kom, mænd, vi er færdige med at spilde tiden.
Alle sammen, gennemsøg området. Nu!
Den døde kvinde havde symbolet skåret i brystet,
-morderens signatur. -Vi giver familien besked.
-Lad Cabanillas om det. -Selvfølgelig.
Frøken Marina. Lad mig.
Lad os køre hjem.
-Jeg sagde, det ikke var en god idé. -Også dig?
Jeg siger intet. Vi får se, hvad din mor synes.
Bare hun sover.
Marina, er det dig? Er Marina med dig?
Héctor, er Marina med dig?
Héctor!
-Du kaldte, frue? -Hvor er hun?
Efter hvad hun lod mig gennemgå med de gæster, hvor pinligt!
Sig, hun skal komme ned og vise sit ansigt!
Den unge dame er...
Hvad jeg dog ikke skal finde mig i med hende.
-Jeg laver endnu en kop urtete. -Te hjælper ikke.
Bed hende komme ned.
Tror du, jeg skjuler mig, kender du mig ikke, mor.
Jeg kender dig, kære. Hvor var du i det tøj?
Jeg ved, du tog ned på havnen
for at få fingre i de blade.
-Har Arturo allerede ringet? -Ja, fordi jeg var bekymret.
-For ikke at nævne... -Skændslen ved
ikke at kunne tage familiefotoet.
Hvad skal jeg stille op med dig?
Jeg går direkte til anisetten.
Ja.
Gudskelov, at du forstår mig, Héctor.
Nå?
Jeg ville ikke stjæle rampelyset.
Voilà! Et lille shot glæde.
Tak.
De talte ikke om andet til ceremonien.
Og husk på, i morgen kommer Ramón do Porto.
Jeg ønsker ikke en gentagelse af i dag.
-Det skal gå, som Gud ønsker. -Og hvad ønsker Gud?
-Hvis jeg nu også skal tiltale ham. -Du er uforbederlig.
-Et glas til? -Ja, til mig.
Hvor uanstændigt.
Selv ikke på den mest vulgære bar har jeg set lignende.
Se, hvem der taler!
Tving mig ikke til at se en lille scene, hvis du bliver fuld.
Sov godt, mor.
I lige måde, kære.
-Skænk mig et glas til. -Her. Voilà.
Hæld nu. Ikke nærig med det.
Undskyld mig.
Det er frustrerende at være bundet på hænderne.
At slappe af i et boblebad må være forfærdeligt.
Nej, det er ikke det.
Jeg tænker konstant på hende.
Bare rolig. Hun sover allerede.
Nej, ikke min mor.
Kvinden, der blev myrdet på havnen.
Havde far hørt Arturo, havde han vendt sig i graven.
Selvfølgelig kan man fange Capone med hår.
Vi har videnskab til rådighed.
For seks år siden
blev mordet på en korpige i Boston løst
pga. et hår fra gerningsstedet
farvet med præcis samme produkt...
Som det brugt af klubbens rengøringsdame,
som viste sig at være korpigens elsker.
Keder jeg dig, så slut dig til min bror.
Din bror ønsker blot, at du er sikker,
glad og laver almindelige aktiviteter.
Jeg troede ikke, at nogen af os ville være normal.
Hvad med min mor?
Hun leder efter bejlere til mig.
Hvem vil gifte sig med Ramón do Porto? Lav og med unibrow.
For ikke så længe siden så du særegenhed som en gave.
Jeg vil bare ikke giftes.
Jeg forstår.
Det er ikke tidspunktet at tænke på det.
Jeg tror ikke, jeg kan sove i nat.
Derfor kom jeg med champagne.
Jeg vidste, det ville køre rundt i dine tanker.
I aften er champagne vist ikke nok.
Anisette, så.
Nej, jeg har ikke mere.
Din mor drak desværre det sidste.
En af disse dage kommer hun til at dø af trøstesløshed.
Eller skrumpelever.
Vær ikke så hård ved hende.
Det er beundringsværdigt, at hun fortsætter med at være prominent.
Få kvinder kan det, når deres mand er død.
Hvis min far var her, ville alt være anderledes.
Vi savner ham alle.
Sov godt.
Hvad ser I her?
En kvinde, der har hængt sig.
Er du sikker?
I skal se forbi, hvad I ser ved første øjekast.
Fokuser på...
Detaljerne!
Netop.
Hvad der er der, og hvad der ikke er der.
Detaljerne fortæller historien bag forbrydelsen.
Der er ingen stol eller stige.
Hun kan ikke have gjort det selv. Hvordan skulle hun komme derop?
Godt klaret, Marina.
Du har fortjent politiets meritsmedalje, unge dame.
Du bliver en dygtig politikommissær, når du bliver voksen.
Piger kan ikke være politimænd.
Men det kan de en dag.
Forandring kommer indefra.
Lad aldrig nogen sige, hvad du kan.
Du behøver ikke et skilt for at være en dygtig betjent.
-Forstår du? -Ja, jeg forstår.
Hvad laver du med din fars pistol?
Jeg øver mig.
Øver dig på hvad?
At fange morderen.
Følg mig.
Din morgenmad...
-Hvornår ryddede du op i alt det her? -I aftes.
Det kunne ikke være perfekt.
-Jeg henter en støvkost. -Nej, Héctor, vent.
Du skal ikke gøre rent her.
Hvad skal jeg så?
Tiden er inde til at bevise,
at jeg kan være den betjent, min far oplærte mig til.
Det var ikke den ventede reaktion.
Det her er vanvittigt.
Du kan ikke anholde en morder, som var du politibetjent,
for du er ikke politibetjent.
Min far var ikke enig.
Det er en nål, ikke en politimedalje.
Vi ved begge, at den eneste grund til,
at jeg ikke er det, er, at jeg er kvinde.
Det er et faktum. Men er det et problem?
Tro mig, det er det.
Jeg er en kvinde med ti mænds mod og intelligens.
Og ydmyghed, glem ikke det.
Det er også vigtigt i en god betjent.
Jeg vidste, jeg kunne regne med dig.
Hvad?
Jeg vil lave en kjole af det her stof.
Lad os se.
Det er af meget fin kvalitet.
En trefarvet jacquard.
-Et stof til mænd. -Lad os glemme køn.
-Hvor kan jeg finde det? -Det ved jeg ikke.
Du finder ikke bare noget lavet i det her stof hvor som helst.
Det kan kun bestilles fra Ribadeo-galleriet.
Tak for samarbejdet. Jeg noterer det i rapporten.
Hvad sagde du?
Det her er vanvittigt.
Jeg sagde, du ikke behøvede at tage med.
Hvad er der galt i, hvad jeg gør?
-Jeg shopper. -Vi ved begge, at det ikke passer.
Du udnyttede mig. Havde jeg vidst, at prøven var fra morderen...
Hvis du hjalp min far med nogle efterforskninger,
bør det ikke tynge dig at hjælpe mig med en.
Jeg løb ærinder for don Alfonso, når politiet ringede til huset.
Men skal jeg blive til Watson?
Du ligner mere Poirot.
Se, vi er her.
RIBADEO-GALLERIET
Det her er vores nyeste. Vil du tage et kig?
-Godmorgen. -Godmorgen.
-Jeg leder efter en herrefrakke. -Bestemt. Til din far?
Mand.
Noget særligt?
En klassisk stil? Noget elegant?
Noget ud over det sædvanlige.
Ligesom os.
-Måske en tweed? -Nej, Herregud. Ikke tweed.
Hvad hed det stof, vi var så vilde med?
Det ved jeg ikke. Du ved, jeg ikke går op i det mode nonsens.
-Vi bør bare gå. -Nej. Glem det.
Vi går ikke, før jeg har købt dig den frakke.
Nogle gange falder min venstre fod i søvn.
Kunne I give mig lidt at...
Det er en...
En ja... Jacq...
-Noget i tre farver. -Trefarvet jacquard?
-Præcis. -Vent her et øjeblik.
Tak.
-Det her er skørt. -Stop med at beklage dig.
Du tog selv med.
Undskyld mig.
Hvor vidunderligt!
Mange tak.
Prøv den, skat. Du vil se så godt ud.
-Hvis jeg må... -Ja, tak.
Den ser sublim ud.
Ikke mange kunder har råd til en frakke som den, vel?
Ja, det er en dyr frakke,
men den er en af sæsonens bedst sælgende.
Virkelig?
Ja. Jeg har mistet tal på, hvor mange vi har solgt.
Det siger du ikke.
Nå? Køber I den?
-Nej, for pokker. Tag den af. -Den er da ikke så grim.
Vi leder efter noget mere eksklusivt,
som vi kan identificere os med.
Klart. Jeg identificerer mig ikke med den.
Tak.
Pokkers. Vi gjorde ikke meget fremskridt.
-Frøken... -Ja, sig det ikke.
Jeg bør ikke efterforske.
Men jeg var så tæt på. Havde jeg blot endnu en ledetråd...
Så eller hørte du noget på gerningsstedet?
Mig?
Ingen bemærker jo butleren.
Og så observant, som du er,
så eller hørte du sikkert noget.
Jeg forsikrer dig om, at jeg intet relevant hørte.
-Hvad gjorde du lige? -Hvad mener du?
Jeg er vokset op med dig.
Du kender mig, men jeg kender også dig.
Du rørte ved dit øre, og det betyder, at du lyver.
Jeg lyver aldrig.
-Jeg vidste det! -Hvad laver du?
Kom nu, Héctor. Vær sød at sige det.
-Hvad så du? -Godt.
Jeg hørte nogle betjente nævne, at ofret
havde et symbol på kroppen.
-Et symbol? -Noget rundt om brystet,
som var det morderens signatur.
Hvorfor nævnte du ikke det før?
Vend om, vi må efterforske det.
-Hvad? -Vend om!
Den eneste måde at efterforske symbolet er ved at komme derind.
Kan du ikke spørge don Ricardo direkte?
Tror du, retsmedicineren vil give mig den information,
selvom han stod min far nær?
Nej, vi må snige os derind. Du skal bane vejen for mig.
LIGHUS
Jeg vil blot vide, om symbolet eksisterer.
Ingen vil tro på det.
Hvis symbolet er der, vil du bare lede efter endnu et,
og derefter endnu et og endnu et, og det vil fortsætte.
-Jeg går. -Jeg lover, vi tager hjem bagefter.
Endnu et dødsfald?
Ja. Her er detaljerne.
Lover du det?
Hvad? Kom nu, Héctor.
Kom nu. Af sted.
Lad os se...
Navnet er korrekt. Datoen er også...
-God eftermiddag. -Hej, hvor skal du hen?
Undskyld. Jeg skal indgive en klage,
er det indgangen?
-Ja, hvis du er død. -Hvad?
Det er indgangen til lighuset.
Stationsindgangen er omme foran.
Det er bare, at de har stjålet alt fra mig.
Hvad kan jeg gøre? Give dig et lig?
-Gå nu væk. -Nej... Hvis...
-Undskyld. -Jeg bad dig gå om på stationen.
Hav en god dag.
Det er den anden vej!
Vi vil fokusere på at fastslå årsagen...
Her er fint, tak. Det skal på køl.
Fokusere på kronologien i...
Marina?
-Jeg følger bare ordrer. -I kan ikke tilbageholde mig.
Jeg ledte efter min bror.
Morais, til sagslokalet.
Lige, hvad der manglede.
Ja. Ja, nej...
Jeg har rapporten lige her.
Bare drop det, frøken Quiroga.
Det, du så, har intet med sagen at gøre.
Jeg behøver ikke at forklare, hvad jeg bruger min fritid på.
Spiste du picnic med dine venner,
ragede det mig ikke.
Men du brød ind i lighuset,
hvor ofret for sagen, vi efterforsker, er.
-Derfor... -Ofret, eller ofrene?
Fordi jeg tror, I glemte...
I glemte at nævne, at det ikke er et enkeltstående mord.
-Jeg ved ikke, hvad du snakker om. -Det håber jeg.
Ellers viser du igen, at politistationen
ikke længere fungerer som i min fars tid.
Hvor længe har du været her?
Du ved stadig ikke, hvem jeg er, vel?
Jeg er Pablo Zarco, den...
Den bedste elev fra min fars sidste klasse.
Jeg ved nu ikke med den bedste, men...
Men ja, din far var min mentor.
Han beundrede også dig meget.
For manden, der forbinder os,
bør du turde indrømme,
at manden fra havnen ikke blot er morder,
men en seriemorder, der markerer ofrene med en fransk lilje.
Jeg kunne spærre dig inde for det, du lige gjorde.
Og jeg kunne afsløre det og vende byen mod dig.
Der er en seriemorder på fri fod!
Hvad forlanger du?
Hov, hov.
For det første, brug mit fornavn.
Nej, helst ikke, frøken Quiroga.
Jeg har hørt, det er bedst at holde afstand fra dig.
Men du er speciel.
For min far.
Og hvis du var det, er du speciel for mig.
Pablo...
Jeg kan hjælpe med sagen!
Nej.
Nej, jeg har kun været her i ti måneder.
Jeg ofrer mig ikke for dig.
-Kvinder bør høre om denne fare. -Overdriv nu ikke.
-Han angriber kun prostituerede. -Er de da ikke kvinder?
Jeg vil se rapporterne fra de andre mord.
-Det, du beder mig om, er tosset. -Ja.
Ligesom kvindelige politibetjente.
Men min far troede på det.
Jeg var også en begavet elev.
Men derhjemme.
Hjælp mig. Som hvis han stadig var her.
KVINDE FUNDET MYRDET
Utroligt, at de lod dig fotografere alle de beviser.
Pablo viste sig at være langt mere fornuftig end antaget.
Du tænker ikke, at afpresningen hjalp på beslutningen?
Du missede noget støv.
Lad os se.
Tre mord på tre forskellige steder og datoer,
der ikke lader til at være forbundet.
Alle fik halsen skåret over med en kniv
og samme symbol skåret ind i brystet, en fransk lilje.
En frank lilje er et symbol,
der repræsenterer kroppen og sindets renhed.
Måske ville morderen rense dem med det.
Den første, de fandt, var Julia Ndongo, 44 år gammel, afrikansk oprindelse.
Den anden var Manoli, efternavn ukendt, ikke registreret.
Og den tredje var den stakkels pige, jeg fandt på havnen.
Carmen Ulloa, 49 år, galicisk.
Som et puslespil uden løsning.
Og her troede jeg, du ikke var interesseret i sagen.
Ren vane.
Af at lytte til din far så mange gange.
Kan du hjælpe mig med noget?
Det tror jeg ikke.
Hvad skal jeg gøre med den?
Ramón! Jeg tænkte netop på, hvornår du ville komme.
Godeftermiddag, fru Asunción. Jeg har...
Bejleren!
Tak. Marina!
-Héctor! Er Marina med dig? -Forsigtig, den er skrøbelig.
Mød mig udenfor.
Du lovede, jeg kun skulle læsse den i bilen.
Situationen er blevet mere kompliceret. Tak, Héctor.
-Vil du have en drink, mens du venter? -Nej, tak.
Jeg er faktisk ikke glad for alkohol.
-Jeg foretrækker vand. -Virkelig?
-Det havde jeg ikke gættet. -Sådan er jeg.
-Så et glas vand med is. -Ja, tak.
-Tag frakken af, kære. -Ja, min frakke.
Undskyld!
Du skylder mig.
Tak, Héctor.
Din mor har bedt mig lede i hele byen, indtil jeg finder dig.
Min mor kan virkelig lide ham Ramón.
Hvad syntes du om ham?
Han er meget kortbenet, ikke?
Kom, lad os køre.
-Hvad laver vi her? -Vi efterforsker.
Julian, det første offer, blev dræbt her.
Lad os stille den her. Forsigtigt.
Sådan.
Mange kriminologiske studier
fortæller, hvor vigtigt det første mord er.
Morderen har ikke forfinet sin teknik
og er mere tilbøjelig til at begå fejl.
Det forstår jeg, men mordet skete for flere uger siden.
Der kan ikke være nogen beviser tilbage.
Har du hørt om infrarød stråling?
Stråling? Som fra en atombombe?
Nej. Som fra en almindelig pære.
Tænd for generatoren.
Hvis man placerer et glas med en særlig farve,
der blokerer al lys undtagen ultraviolet lys,
vil væsker, såsom blod eller fingeraftryk, reagere i lyset.
Og de siger, dine blade er ubrugelige.
Se.
Spor af blod.
Det må være der, han angreb hende.
Hjælp!
Hun flygtede den vej.
Han afskar hende nok her.
Se der.
Hun mistede meget blod her.
Hun må være faldet her.
Han greb nok fat i hende, og de sloges.
Morderen må have dræbt hende her
og skåret den franske lilje i hende.
Han sprang nok ned her.
Lad os se.
Her er det.
Tag pincetten fra min taske.
Og tag pudderdåsen.
Tak.
Det ligner en insektskal.
Noget, politiet slet ikke bemærkede,
og som vi lige har opdaget.
Hvad er der?
Jeg må indrømme, at kun én anden person
nogensinde har imponeret mig med deres konklusioner,
som du lige har nu, og det var din far.
Hvad var det?
Lad os gå. Kom.
Hvor skal I hen?
Er du gået fra forstanden?
Du slap billigt. Udspionerede du os?
Jeg efterforskede. Jeg er jo politibetjent.
-Efterforskede i min bil? -Sikke noget sludder.
Jeg ved, du fandt noget, du vil tage med dig.
Er det ikke at udspionere?
Samarbejd nu.
Du ved, hvad de siger: "To hoveder er bedre end et."
Problemet er, at med dig ville vi være tre.
Det er en skam,
for vi har et mikroskop på stationen,
der kan forstørre en prøve 50 gange,
og hvad end du lige har taget
så meget småt ud.
-Du er en... -Stop, nej.
Det er mere elegant ikke at afslutte sætningen.
Skal vi køre?
Mange tak.
Forsigtig.
Du klemmer for hårdt, du knuser den.
Hvis jeg ville irettesættes,
var jeg blevet hjemme.
Har din kone temperament?
Min mor.
Nu har vi noget til fælles.
Der kan man se.
-Må jeg få plads? -Undskyld.
Tak.
Det er et slags tusindben.
Det virker ikke så usædvanligt at finde i en beskidt gyde.
Det vigtige er, hvorvidt morderen havde den på sig
og efterlod den. Lad mig se.
-Hvad laver du? -Fjerner urenheder.
Forsigtig... Men...
Du har ret. Det er bare et insekt.
-Nej. Hvad er der? Hvad så du? -Intet.
Vi har vist leget nok detektiver for i dag.
-Ikke sandt? -Jo, det tror jeg også.
Hvis du fandt noget, er du forpligtet til at sige det.
Få en god nats søvn, kriminalbetjent.
Det er godt at have dig her.
Kom, Héctor.
En cochenillelus!
Hvad? Jeg synes nu, han er en attraktiv, ung mand.
Hvad? Nej, jeg mener insektet.
En cochenillelus, rød.
-Hvordan ved du det? -Se.
Det her er pletten fra, da jeg rørte insektet.
Min yndlingsjakke har samme farve. Jeg ved, hvor vi kan finde morderen.
Så sig det til politiet, og få det afsluttet.
Nej.
Stop, Héctor.
Det er der.
-Er du sikker? -Ja.
Det er den eneste fabrik, der farver stof med cochenillelus.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg troede, det ville lyse og gløde.
Kom nu, en stor mand som dig kan ikke være bange for det her.
Heldigvis arbejder de ikke om natten.
Hvad nu, hvis der er en nattevagt?
Så er vi to mod en.
Hvad er det?
Se.
Vidunderligt.
Gem dig, Héctor!
Hvad mener du? Vi er brudt ind på privat ejendom.
Hvad laver du, frøken?
Hvorfor tog du din fars skydevåben med?
For guds skyld. Lad os gå.
Hvad nu, hvis det er morderen?
Er du okay?
Stop!
-Frøken, er du okay? -Ja.
-Hvor har du lært at skyde sådan? -Skyde?
Det kræver skydefærdigheder at tråde en nål i første forsøg.
Undskyld mig.
Jeg beder Josefa sy det i morgen.
Og hvis du giver mig din anden hæl, fjerner jeg den, så du ikke halter.
Ja, det ved jeg.
Marina, hvor har du været i den mundering?
-Hun var... -Ude at shoppe.
-Shoppe. -Ramón do Porto, rart at møde dig.
-I lige måde. -Jeg har...
Mange tak. Godnat.
Rart at møde dig.
-En drink? -Nej, tak, Héctor.
"Nysgerrighed dræbte katten."
Blomsten er en advarsel om at stoppe.
SENERE...
Ikke tale om.
-Har du en plan? -Har jeg ikke altid det?
Jeg gennemfører det.
Jeg er med.
Rør jer ikke. Det er politiet!
Brems!
Jeg skal kaste op.
En privatsag
Tekster af: Jonas Winther Christensen
Kreativ supervisor: Lotte Udsen