KRIM
EN PRIVAT AFFÆRE
-Vesken min, smykket mitt! Betjent! -Stopp!
-Vesken min! Smykket mitt! -Jeg sa stopp!
Stopp!
Du er arrestert. Kom.
Fra jeg var liten, lærte faren min meg at det å være politi
betyr mye mer enn å løse fæle forbrytelser og beskytte borgere.
Det er en livsstil.
Jeg husker hvor flink han var til
å skape den følelsen hos søsteren min Marina og meg.
Hver kveld
lekte han med oss og løste mystiske saker.
Saker vi trodde var oppdiktet,
men til slutt oppdaget vi at de var ekte.
Sånn var faren min.
Derfor er dette en spesiell dag, ikke bare for meg,
men for hele familien min.
Forfremmelsen lar meg fortsette å gjøre ære på familienavnet,
for, som dere vet, er jeg femte generasjon i Quiroga-familien
som er i politiet.
La meg utbringe en skål for familien min.
Uten dem ville jeg ikke vært her i dag.
Jeg vil takke moren min, Asunción,
som alltid trodde på meg
og presset meg til å følge i min fars fotspor.
Kona mi, Rosa,
som har holdt ut med mannens rare jobbtimeplan uten å klage.
Og til slutt vil jeg takke søsteren min, Marina.
Hun er...
Hun...
Dere kjenner henne allerede.
Hvor er Marina?
Frøken Marina?
Er talen over alt?
Disse arrangementene gjør meg kvalm.
Så mye skuespill, og kun mennene snakker.
Ingen endring, Héctor.
Hvor er bilen?
Broren din blir politisjef.
Hvem andre kan holde tale?
Vet ikke. Moren min. Kona hans. En kollega.
Men det finnes ikke politikvinner.
Det er problemet.
-Hvor skal du? -Jeg må holde en avtale.
Om du drar, havner du i trøbbel.
Og jeg får trøbbel også.
Jeg sa at jeg kom til kunngjøringen, og nå er det kunngjort.
Ingen trenger å vite at du så meg.
Takk!
Bli hos moren min.
Straks tilbake!
Beklager!
Du er mer elegant hver gang vi møtes.
Liker du det?
Jeg elsker det.
Har du alt jeg ba om?
-Alt. -Alt?
Vær så god.
Få se.
Hva var det?
Det angår ikke oss.
Kom.
Nei, ikke i dag.
Her. Jeg henter det snart.
Var jeg deg, ville jeg holdt meg unna.
Takk, Toni.
Hallo?
Er det noen der?
Herregud!
Herregud. Det...
Hold ut!
Nei!
Politiet.
Det har skjedd et drap. Dere må komme fort!
Ro deg ned, frøken.
Si hvem og hvor du er.
Marina Quiroga. Jeg er i havnen...
Akkurat! Det er deg, frøken Quiroga.
Xosé her. Dette er mer originalt enn sist.
Cabanillas, en mann angrep meg.
En kvinne ligger død på bakken. Mobiliser alle.
Som da de skulle kidnappe sønnen til dem amerikanske ambassadøren.
Eller da du så den ulven i byen.
Det er bra faren min ikke er her,
ellers hadde jeg sagt hvor ubrukelig du er.
Kan du komme med en patrulje?
Havnepatruljen.
Noen sjømenn fant nettopp et kvinnelik i et smug. Kom.
-Mobiliser folkene dine! -Kom, Cabanillas.
-Cabanillas? -Er du der?
Klart jeg er. Trodde du jeg hadde hoppet ut i vannet?
Vent på meg. Jeg kommer snart.
Politimester.
Hvor er liket?
Der nede.
Jeg skulle komme på arrangementet, men...
Jeg vet du trodde det ville bli annerledes.
Men jeg håper vi kan samarbeide.
Zarco.
-Politimester. -Oppdater meg.
Kvinne, 35 år gammel, stikksår.
Mulig dødsårsak: avkuttet halspulsåre.
-Vitner? -Ja.
Herregud. Ta på deg hansker.
-Marina? -Arturo, endelig.
De samlet bevis uten hansker!
Og en av dem røykte ved siden av liket.
Hva lærer de dem på akademiet?
Det er tydelig at pappa ikke er her lenger.
God kveld.
-Kan vi snakke litt? -Men...
Vær så snill.
Hva gjør du her?
Vi trengte deg til familiebildet.
Jeg var vitne til et drap.
En kvinne døde, jeg ble nesten drept,
og du tenker på innsettelsesbildet ditt?
Det hadde gått bra om du ikke hadde dratt.
Det er alltid sånn.
Vil du høre på meg, eller trenger jeg en betjent
som bryr seg om det eneste vitnet som så ansiktet?
Så du ansiktet?
Ja.
Så du kan beskrive ham.
-Det kan jeg... -Men?
Det var mørkt.
-Akkurat. -Men han hadde brune øyne.
Flott. Siden vi er i Sverige og alle har blå øyne...
Når skal du skjønne at jeg kan hjelpe med saker?
Nå er vi i gang igjen.
-Hva er det? -Se.
Jeg forsvarte meg med brosjen,
og stoffbiten satte seg fast i nålen.
-Stakk du ham med en brosje? -Så klart.
Og denne stoffbiten skal føre oss til ham.
Og vi tar Al Capone med et hårstrå.
Det holder, Marina. Hører du?
Unnskyld meg, politimester.
-Vi har funnet noe. -Jeg kommer.
Marina, bli her.
De fant den nettopp.
Den kan være forbundet med saken.
-Så du hva som er inni? -Nei.
Åpne den.
Tidsskrifter om vitenskap og kriminologi.
Du får dem ikke i Spania.
Smuglergods. Jeg burde arrestere deg.
-Du burde lese dem. -"Olivengrønt, høstens nye farge".
Eleganse er ikke uforenlig med intelligens.
-Hvem er du? -Det er over.
Slutt å rømme og å etterforske.
-Ikke sett deg selv i fare. -Jeg er ikke noe barn.
Du er verre. Et barn kan få ris
og husarrest så hun ikke går ut av huset.
Skal du gi meg ris her?
Bra jeg tok på fint undertøy.
-Marina! -Hva er det?
Er jeg arrestert? Om ikke tar jeg bladene mine.
Vi har kastet bort nok tid.
Gjennomsøk åstedet. Gå!
Den døde kvinnen hadde symbolet risset inn i brystet,
-drapsmannens signatur. -Vi informerer familien.
-La Cabanillas ta seg av det. -Ja.
Marina. Tillat meg.
Vi drar hjem.
-Jeg sa at dette var dumt. -Du også?
Jeg skal ikke si noe. Vi ser hva moren din synes.
Vær så snill, la henne sove.
Marina, er du der? Er Marina med deg?
Héctor, er Marina med deg?
Héctor!
-Ropte du? -Hvor er hun?
Etter det hun lot meg gjennomgå med alle de gjestene! Så flaut!
Si hun skal komme ned og vise ansiktet sitt!
Den unge damen er...
Jeg har fått mer enn nok av henne.
-Jeg lager mer urtete til deg. -Te kan ikke kurere dette.
Be henne komme ned.
Om du tror jeg skjulte meg, kjenner du meg ikke.
Jeg kjenner deg. Hvor var du, kledd sånn?
Jeg vet du dro ned til havnen
for å få tak i de bladene.
-Har Arturo meldt fra alt? -Ja, fordi jeg var bekymret.
-For ikke å nevne... -Hvor flaut det var
å ikke kunne ta familiebilde.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med deg.
Jeg hadde gått rett på anisetten.
Ja.
Gudskjelov at du forstår meg, Héctor.
Nå?
Jeg mente ikke å stjele rampelyset.
Voilá! En liten tår glede.
Takk.
De snakket ikke om annet på seremonien.
Og husk at Ramón do Porto kommer i morgen.
Jeg gjentar ikke det som skjedde i dag.
-Vi tar imot ham som Gud ville. -Og hva vil Gud?
-I tilfelle jeg må snakke med ham også. -Du er uforbederlig.
-Enda et glass? -Ja. Dette er til meg.
Så uanstendig.
Jeg har ikke sett slikt, selv i den mest vulgære bar.
Sier du!
Ikke tving meg til å takle oppstyret om du drikker deg full.
Sov godt, mor.
Du også, kjære.
-Hell i et glass til til meg. -Vær så god.
Hell i. Ikke vær blyg.
Unnskyld.
Det er frustrerende at jeg ikke kan gjøre noe.
Det må være fælt å slappe av i et boblebad.
Det er ikke det.
Jeg får henne ikke ut av hodet.
Slapp av. Hun sover allerede.
Jeg mener ikke moren min.
Jeg mener kvinnen som ble drept i havnen.
Far hadde snudd seg i graven, hadde han hørt Arturo.
Du kan jo fange Capone med et hårstrå.
Vi har vitenskapen til rådighet.
For seks år siden
ble drapet på en korjente i Boston løst
med et hårstrå de fant på åstedet
som hadde samme farge...
Som den klubbens vaskedame brukte,
som viste seg å være korjentas elskerinne.
Kjeder jeg deg, gå til broren min.
Broren din vil bare at du skal være trygg
og lykkelig og bedrive mer normale aktiviteter.
Jeg trodde ikke noen av oss ville være normal.
Hva med moren min?
Hun leter støtt etter friere til meg.
Hvem vil vel gifte seg med Ramón do Porto? Liten og med ett øyenbryn.
For ikke lenge siden så du det som en gave å være unik.
Jeg vil bare ikke gifte meg.
Jeg skjønner hvor dette bærer.
Jeg tror ikke det passer å tenke på det nå.
Jeg tror ikke jeg får sove i natt.
Derfor tok jeg med sjampanje til deg.
Jeg visste at dette ville kverne i hodet ditt.
Jeg tror ikke sjampanje holder i kveld.
Anisette, da.
Nei, jeg har ikke mer igjen.
Jeg er redd moren din har gjort kål på lageret.
En dag kommer hun til å dø av ensomhet.
Eller skrumplever.
Ikke vær så streng mot henne.
Det er beundringsverdig at hun fortsetter som byens forbilde.
Få kvinner klarer det når ektemannen deres er død.
Om faren min var her, ville alt vært annerledes.
Vi savner ham alle sammen.
Sov godt.
Hva ser dere her?
En dame som har hengt seg.
Sikker?
Du må se forbi det du ser ved første øyekast.
Fokuser på...
Detaljene!
Akkurat.
Hva som er der og ikke.
Detaljene forteller historien om forbrytelsen.
Det er ingen krakk eller stige der.
Damen kunne ikke gjort det selv. Hvordan skulle hun kommet opp dit?
Bra jobbet, Marina.
Du har gjort deg fortjent til politiets æresmedalje, unge dame.
Når du blir voksen, blir du en god politimester.
Jenter kan ikke bli politi.
En dag kan de det.
Endringer kommer innenfra.
Aldri la noen si hva du skal gjøre.
Du trenger ikke skilt for å bli en god politibetjent.
-Forstår du? -Ja.
Hva gjør du med pistolen til faren din?
Øver.
Øver til hva da?
For å ta drapsmannen.
Følg meg.
Frokosten din...
-Når ryddet du opp i alt dette? -I går kveld.
Det kunne ikke være perfekt.
-Jeg henter fjærkosten. -Nei, Héctor. Vent.
Du trenger ikke rydde opp.
Hva trenger du meg til, da?
Tiden er inne for å bevise
at jeg kan bli politibetjenten faren min lærte meg å være.
Jeg forventet ikke den reaksjonen.
Hele greia er sprø.
Du kan ikke arrestere en drapsmann som om du var politi,
for du er ikke politi.
Faren min var ikke enig.
Det er en pins, ikke en politimedalje.
Vi vet begge at det eneste problemet
som hindrer meg i å bli politi, er at jeg er kvinne.
Det er et faktum. Jeg vet ikke om det er et problem.
Tro meg, det er det.
Jeg er en kvinne som er like modig og intelligent som ti menn.
Ikke glem ydmyk.
Det er også viktig for gode politifolk.
Jeg visste jeg kunne regne med deg.
Hva?
Jeg vil lage en kjole med dette stoffet.
Skal vi se.
Kvaliteten er veldig bra.
Jacquard i tre farger.
-Det er et herrestoff. -La oss glemme kjønn.
-Hvor finner jeg det? -Jeg vet ikke.
Du kan ikke finne noe som er laget av dette stoffet hvor som helst.
Noe slikt kan bare bestilles på Ribadeo Galerias.
Takk for at du samarbeidet. Jeg skriver det i rapporten.
Hva sa du?
Hele greia er sprø.
Jeg sa at du ikke trengte å bli med.
Og hva er galt med det jeg gjør?
-Jeg handler. -Vi vet begge at det ikke er sant.
Du utnyttet meg. Hadde jeg visst at prøven kom fra drapsmannen...
Héctor, om du hjalp faren min med etterforskinger,
burde du ikke ha skyldfølelse for å hjelpe meg.
Jeg pleide å ta imot beskjeder for don Alfonso når politiet ringte.
Men du vil gjøre meg til Watson.
Du ligner mer på en Poirot.
Se. Vi er fremme.
Dette er det nyeste. Vil du ta en titt?
-God morgen. -God morgen.
-Jeg leter etter en herrejakke. -Selvsagt. Til faren din?
Ektemannen.
Noe spesielt?
En klassisk stil? Noe formelt?
Vi vil ha noe uvanlig.
Som oss.
-Tweed, kanskje? -Nei, himmel. Ikke tweed.
Hva het det stoffet vi likte så godt?
Jeg vet ikke. Du vet at jeg ikke bryr meg om det motetullet.
-Vi burde gå. -Aldri i livet.
Vi drar ikke herfra før jeg har kjøpt frakken til deg.
Noen ganger sovner den venstre foten min.
Om du kan gi meg et hint...
Det er...
...ja... jacq...
-Noe med tre farger. -Jacquard i tre farger.
-Der har vi det. -Vent her et øyeblikk.
Takk.
-Dette er galskap. -Slutt å klage.
Jeg sa du skulle bli.
Unnskyld meg.
Så flott!
Tusen takk.
Prøv den, kjære. Den kommer til å se flott ut.
-Om jeg får lov... -Ja. Takk.
Den er nydelig.
Ikke mange kunder har råd til noe sånt.
Den er dyr, ja,
men den har solgt godt denne sesongen.
Å?
Ja. Jeg har mistet tellingen på hvor mange vi har solgt.
Du sier ikke det.
Nå? Vil dere ha den?
-Nei, himmel. Ta den av. -Jeg synes ikke den er så ille.
Men vi lette etter noe mer eksklusivt,
så vi kan identifisere oss med den.
Du har rett. Jeg kan ikke identifisere meg med denne.
Takk.
Søren. Vi har ikke gjort noe særlig fremskritt.
-Frøken... -Vet det. Ikke gjenta det.
Jeg burde ikke etterforske.
Men jeg vet jeg var så nær. Om bare jeg hadde et spor til...
Så eller hørte du noe på åstedet?
Jeg?
Du sier alltid at ingen merker butleren.
Så observant som du er,
må du ha sett eller hørt noe.
Jeg hørte ikke noe interessant.
-Hva gjorde du nå? -Hva mener du?
Jeg vokste opp med deg.
Du kjenner meg best av alle, men jeg kjenner deg òg.
Du tok deg på øret, og det betyr at du lyver.
Jeg lyver aldri.
-Jeg visste det! -Hva er det du gjør?
Vær så snill. Du må si det.
-Hva så du? -Greit.
Jeg hørte noen politifolk si at offeret
hadde et symbol på kroppen.
-Et symbol? -Noe nær brystet,
som om det var drapsmannens signatur.
Hvorfor sa du det ikke før?
Snu. Vi må etterforske.
-Hva? -Snu!
Den eneste måten å undersøke symbolet på, er å komme inn dit.
Kan du ikke spørre don Ricardo direkte?
Tror du rettsmedisineren gir meg den informasjonen,
selv om han sto faren min nær?
Nei, vi må snike oss inn. Du åpner for meg.
LIKHUS
Jeg vil bare vite om symbolet finnes.
Ingen vil tro på det.
Finner du det, leter du bare etter et annet symbol,
og fra det symbolet til et annet. Det kommer til å fortsette evig.
-Jeg drar. -Jeg lover at vi kan dra hjem etterpå.
-Lover? -Nok et dødsfall?
Her er detaljene.
Lover du?
Hva? Kom igjen, Héctor.
Kom igjen. Gå.
Skal vi se...
Navnet stemmer. Datoen også.
-God ettermiddag. -Hvor skal du?
Beklager. Om man skal anmelde en sak,
går man inn her?
-Om du er død, så. -Hva?
Dette er inngangen til likhuset.
Inngangen til stasjonen er foran.
De stjal alt fra meg.
Hva kan jeg gjøre? Gi deg et lik?
-Gå. -Nei... Om...
-Beklager. -Gå på politistasjonen, sa jeg.
Ha en fin dag.
Det er andre veien!
Vi fokuserer ikke på å fastslå årsak...
Sett den der. Den skal på kjølelageret.
Vi fokuserer på kronologien...
Marina?
-Jeg følger bare ordre. -Du har ikke rett til å holde på meg.
Jeg lette etter broren min.
Morais, til etterforskingsrommet.
Akkurat det jeg trengte.
Ja. Nei...
Ja, jeg ser på rapporten.
Glem det, frøken Quiroga.
Det du så, har ingenting med saken å gjøre.
Jeg trenger ikke forklare hva jeg gjør og ikke gjør på fritiden.
Om du hadde piknik med venner,
hadde det vært helt greit.
Du snek deg inn på likhuset
der offeret i saken vi etterforsker, ligger.
-Derfor... -Offeret? Eller ofrene?
For jeg tror du har glemt...
Dere glemte å offentliggjøre at forbrytelsen ikke er isolert.
-Jeg vet ikke hva du mener. -Jeg håper du gjør det.
Ellers viser du meg nok en gang at denne stasjonen
har mange mangler etter at faren min ble borte.
Hvor lenge har du vært her?
Du vet fortsatt ikke hvem jeg er, du?
Jeg er Pablo Zarco, den...
Den beste eleven i min fars siste kull.
Jeg vet ikke om jeg var best, men...
Men ja, faren din var mentoren min.
Han beundret deg veldig også.
For mannen som forbinder oss,
burde du kunne innrømme
at mannen i havnen ikke bare er drapsmann,
men en seriemorder som merker ofrene sine med en fleur-de-lis.
Jeg kan låse deg inne for det du nettopp gjorde.
Og jeg kan si det til pressen. Du hadde hatt hele byen etter deg.
En seriemorder er på frifot!
Hva vil du?
Du.
For det første kan du bruke fornavnet mitt.
Helst ikke, frøken Quiroga.
De har sagt at det er best å holde deg på avstand.
Men du er spesiell.
For faren min, mener jeg.
Og om du var spesiell for faren min, er du spesiell for meg.
Pablo...
Jeg kan hjelpe deg med saken!
Nei.
Nei. Jeg har bare jobbet her i ti måneder.
Jeg risikerer ikke jobben for deg.
-Kvinner burde vite om faren. -Ikke overdriv.
-Han angriper bare prostituerte. -Unnskyld? Er de ikke kvinner?
Jeg må se rapportene fra de andre drapene.
-Det du ber om, er galskap. -Ja.
Som tanken på kvinnelige betjenter.
Faren min trodde på det.
Pablo, jeg var også en begavet elev.
Men hjemme.
Hjelp meg med å lykkes. Som om han fortsatt var her.
KVINNE FUNNET DREPT
Utrolig at de lot deg ta bilde av alle bevisene.
Pablo viste seg å være mye rimeligere enn han virket.
Jeg trodde utpressing hadde noe med det å gjøre.
Det er støv der.
Sånn.
Tre drap på tre forskjellige steder og datoer,
tilsynelatende uten forbindelse.
Alle fikk strupen skåret over med kniv
og det samme symbolet risset inn i brystet, en fleur-de-lis.
Fleur-de-lisen er et symbol på liljen,
som representerer renhet i kropp og sjel.
Kanskje drapsmannen ville rense dem ved å bruke den.
Julia Ndongo ble funnet først. Cirka 44 år, av afrikansk opprinnelse.
Så Manoli, ukjent etternavn. Hun sto ikke i folketellingen.
Den tredje var den stakkars jenta jeg fant i havnen.
Carmen Ulloa, 49 år gammel, galicisk.
Det er en gåte uten ende.
Og jeg som trodde du ikke var interessert i saken.
Gammel vane.
Jeg har hørt på faren din så ofte.
Kan du hjelpe meg med noe?
Jeg tror ikke det.
Hva skal jeg gjøre med denne greia?
Ramón! Jeg lurte på når du ville komme.
God ettermiddag, fru Asunción. Jeg tok med...
Frieren!
Takk. Marina!
-Héctor! Er Marina med deg? -Forsiktig. Den er skjør.
Møt meg utenfor muren.
Du sa jeg bare trengte å sette denne i bilen.
Men det er blitt mer komplisert. Takk, Héctor.
-Vil du ha en drink før hun kommer? -Nei takk.
Jeg blir dårlig av alkohol.
-Jeg foretrekker vann. -Sier du det?
-Det var uventet. -Det er sånn jeg er.
-Et glass vann, da, med is. -Ja takk.
-Ta av deg frakken, kjære. -Ja, frakken.
Beklager!
Du står i gjeld til meg.
Takk, Héctor.
Og vit at moren din har bedt meg finkjemme byen til jeg finner deg.
Moren min liker Ramón godt.
Hva syntes du om ham?
Han har korte bein, ikke sant?
Kom igjen. Vi kjører.
-Jeg vet ikke hva vi gjør her. -Etterforsker.
Det var her Julia døde, den første kvinnen som ble drept.
Vi setter denne her. Forsiktig.
Sånn.
Mange kriminologiske studier
sier hvor viktig det første drapet er.
Drapsmannen har ikke perfeksjonert teknikken
og har lettere for å gjøre feil.
Jeg forstår det, men det er flere uker siden drapet.
Det kan ikke være beviser igjen.
Har du hørt om infrarød stråling?
Stråling? Som i atombomben?
Nei. Som en vanlig lyspære.
Skru på generatoren.
Om du plasserer glass med et spesielt fargestoff
som blokkerer alt lys utenom ultrafiolett,
reagerer noen væsker, som blod eller fingeravtrykk, på det.
Og de sier at bladene dine er ubrukelige.
Se.
Blodspor.
Det må være der han angrep henne første gang.
Hjelp!
Jenta rømte den veien.
Drapsmannen avskar henne sikkert på denne siden.
Se her.
Hun mistet mye blod her.
Hun må ha falt ned her.
Han tok henne trolig, og de slåss.
Drapsmannen måtte gå hit for å drepe henne
og risse inn fleur-de-lisen.
Han hoppet sikkert ned herfra.
Skal vi se.
Her er det.
Héctor, åpne stresskofferten min og ta ut pinsetten.
Og lommespeilet.
Takk.
Ser ut som et insektskall.
Noe politiet ikke la merke til,
og som vi nettopp oppdaget.
Hva er det?
Jeg må innrømme at kun én person
noen gang har imponert meg like mye med resonneringen sin
som du gjorde nå, og det var faren din.
Hva var det?
Kom, Héctor.
Hvor skal dere?
Har du gått fra vettet, frøken Quiroga?
Du slapp billig unna. Spionerte du?
Jeg etterforsket. Jeg er politi, husker du vel.
-Som etterforsker i bilen min? -Ikke vær dum.
Jeg visste du fant noe du ville ta med deg.
Jeg trodde du ikke spionerte.
Samarbeid, frøken Quiroga.
Du vet hva de sier: "To hoder er bedre enn ett."
Problemet er at vi hadde vært tre stykker med deg.
Synd,
for på stasjonen har vi et mikroskop
som kan forstørre en prøve 50 ganger,
og hva enn du har tatt,
ser det veldig lite ut.
-Du er en... -Kutt ut. Nei.
Det er mer elegant om du ikke avslutter setningen.
Skal vi dra?
Tusen takk.
Forsiktig.
Du trykker for hardt. Du ødelegger det.
Frøken Quiroga, om jeg ville ha kjeft,
ville jeg blitt hjemme.
Er kona di humørsyk?
Moren min.
Nå har vi noe til felles.
Se.
-Får jeg lov? -Beklager.
Takk.
Det er et slags tusenbein.
Jeg tror ikke det er uvanlig å finne slikt i et skittent smug.
Det viktige er hvorvidt drapsmannen hadde det
og etterlot det i muren. Få se.
-Hva gjør du? -Fjerner urenheter.
Forsiktig... Men...
Du har rett. Det er bare et insekt.
-Nei. Hva er det? Hva så du? -Ingenting.
Jeg tror vi har fått nok av etterforskerleken i dag.
-Ikke sant? -Jeg synes også det.
Frøken Quiroga, om du fant noe, må du si det til meg.
Få deg litt hvile.
Fint å ha deg i byen.
Kom, Héctor.
En cochenillelus!
Hva? Jeg synes han er en pen ung mann.
Hva? Nei, insektet, mener jeg.
Det er en rød cochenillelus.
-Hvordan vet du det? -Se.
Dette er flekken fra da jeg tok på insektet.
Favorittkåpen min er farget sånn. Jeg vet hvor drapsmannen er.
Så si det til politiet og bli ferdig.
Nei.
Stopp, Héctor.
Det er der.
-Er du sikker? -Ja.
Den eneste fabrikken i byen som farger stoff med cochenillelus.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg trodde den kom til å gløde.
En stor mann som deg kan da ikke være redd for dette?
Heldigvis jobber de ikke om kvelden.
Hva om det er en sikkerhetsvakt her?
Vi er to mot én.
Hva er det?
Se.
Nydelig.
Gjem deg, Héctor!
Hva mener du? Vi er på privat eiendom.
Hva gjør du, frøken?
Hvordan kom du på å ta med din fars våpen?
For Guds skyld, frøken. Vi går.
Hva om det er drapsmannen?
Går det bra?
Stopp!
-Går det bra? -Ja.
-Hvor lærte du å skyte sånn? -Skyte?
Man må sikte godt for å tre i en nål.
Unnskyld meg.
I morgen sender jeg Josefa for å reparere dette.
Og hvis du gir meg den andre hælen, tar jeg den av så du ikke halter.
Så klart. Jeg vet det.
Marina, hvor har du vært, seende sånn ut?
-Den unge damen... -Handlet.
-Ramón do Porto, hyggelig.
-Hyggelig. -Jeg tok med...
Tusen takk. God natt.
Hyggelig.
-En drink? -Nei takk, Héctor.
"Nysgjerrighet lønner seg ikke."
Blomsten er en advarsel om å ligge unna.
I DE NESTE EPISODENE...
Ikke tale om.
-Har du en plan? -Når har jeg ikke?
Jeg skal gjennomføre dette.
Regn med meg.
Ingen rører seg, dette er politiet!
Brems!
Jeg blir bilsyk.
EN PRIVAT AFFÆRE
1. EPISODE: FLEUR-DE-LIS
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso