YKSITYISIÄ ASIOITA
Marina!
Minä tulen, äiti!
Mitä sinä teet? Myöhästymme kirkosta.
Sinun ilmeesi ehtoollisella.
Sinä nolaat minut, kultaseni.
Don Anselmo saisi nolostua niin huonosta viinistä.
Oletko järjiltäsi?
Älä tuijota kaikkia.
Se on töykeää.
En tiedä, mikä sinua vaivaa, mutta jos et halunnut tulla,
et olisi tullut.
Roikut helmoissani koko päivän. Se on mukavaa, mutta...
En tiedä, mikä sinulla on.
Kaupunki herättää levottomuutta.
Mitä?
Viime aikoina...
On tapahtunut asioita.
Sinulle tapahtuu aina asioita.
-Mitä nyt? -Do Portot on tuolla.
Käydään Pilar-tädin luona.
-Emme ole nähneet aikoihin. -Hän kuoli kolme vuotta sitten.
Se selittääkin sen.
Katso. He tulevat tänne.
Mitä nyt, kultaseni?
-He tulevat. -Pysy tässä, äiti.
-Päivää. -Pysy tässä.
Mikä nyt on?
-Päivää. -No päivää.
Pitele laukkuani. Tavataan myöhemmin veneiden luona.
-Tuo tyttö. -Mitä nyt?
Hän häärää aina ympäriinsä.
Anteeksi.
Hei!
Odota!
Hei!
Seis!
Käskin pysähtyä!
Kädet ylös!
Käänny hitaasti.
Nosta kädet ylös!
Veitkö kirkon kolehdin?
Menetin työni, mutta yritän ruokkia lapseni.
-Kuka olet? -Francisco Alfaro.
Olin pankkivirkailija Plaza Viejan konttorilla.
Ettekö löydä sopivia silmälaseja sunnuntaiasuunne?
Hyvänen aika. Mitkä nuo ovat?
Omatekoinen mikroskooppini. Lehdet pelastivat minut.
Entä tuo kukka?
Luulin, ettei kosija kiinnostanut.
Tämä on tappajalta.
-Mitä? -Hän lähetti tämän viestin kera.
Luulin nähneeni hänet kirkossa.
UTELIAISUUS TAPPOI KISSAN
-Soitetaan poliisille. -Antaisimmeko tämän heille?
Ei käy. Analysoin tämän.
Kukka on varoitus. On lopetettava.
Murhaaja tietää, missä asutte.
Hän pelottelee, joten pääsin lähelle.
Katso nyt, mitä löysin.
Tulin tuomaan teetä. En aio...
Haluat nähdä tämän. Tule nyt.
Katso terälehteä.
Näetkö punaisen täplän?
Se on verta.
Eikä ole.
Se on aivan erityistä happoa. Katso tätä.
Näetkö? Se on karmiinia.
Murhaaja käyttää siis huulipunaa.
Tai juttuun on sekaantunut nainen.
-Lulú de Polignac. -Tiedättekö jo nimenkin?
Lulú de Polignac, huulipunaväri numero 21.
Se on lempihuulipunani, ja siinä on tätä happoa.
-Teorianne mukaan... -Ei sellaista ole.
Tämä on kallista huulipunaa,
mutta ei silti liian kallista monille galicialaisille naisille.
Tärkein asia jää huomaamatta.
Saitte keväisen kukan keskellä syksyä.
Näetkö nyt?
Olisimme täydellinen etsiväpari.
Ei, minä... Olin haksahtaa tuohon taas.
Etkö ymmärrä? Kohtalo toi meidät yhteen.
Ymmärrän sen, että Francina-rouva sulkee puotinsa
ja jäämme vaille leivoksia.
Se on matkan varrella.
-Mitä? -Vaihdan äkkiä vaatteet.
Odota tässä.
Entä tämä prinsessa? Ei kai vain...
Sinua on ihana nähdä, kultaseni.
-Ette tarvitse minua... -Tule.
Tervehdi Antónia, isäsi hyvää ystävää.
Tässä on Antón Ramírez, isämme työtoveri Ourensessa.
Oletpa sinä upea nuori nainen.
Hän yllättää ja menee pian naimisiin.
Tervehtisin teitä mielelläni, kunhan sammutatte sikarin.
-Sen tuoksu on... -Oivallinen, vai mitä?
Ramírez auttaa jutun kanssa.
Täällä riittää kiireitä ryöstöjen kanssa.
Älä pelottele tyttöä. Hän on ollut kireä ja kummallinen.
En niinkään, äiti, ja mitä tytöttelyyn tulee...
Tekö tutkitte ryöstöjä?
-Hän huolehtii turvallisuudestamme. -Miten niin?
Sinun ei tarvitse aseistautua.
En tekisi niin.
Meille soitettiin aamulla naisesta kirkon puutarhassa.
Miksi se olisin minä?
"Noin 170-senttinen, ruskeat hiukset, tummat silmät, tyylikäs."
Olen 172-senttinen ja vihreäsilmäinen.
Ja nainen oli seinähullu.
Se oli ratkaiseva vihje.
Sellaisia lapsellisuuksia sietää varoa.
Vähemmästäkin pidätetään.
-Puistossa juoksemisesta? -Isän aseella uhkailusta.
Herranen aika! Ei, Marina.
Se ei ole totta.
Voimme siis tutkia huoneesi.
-Ette... -Kuuntele, Marina.
-Pyytäkää etsivä tänne. -Marina.
Ei.
-Menkää yläkertaan. -Ei.
-Ette saa mennä huoneeseeni. -Neiti.
-En anna lupaa siihen. -Marina.
Ei sinne!
-Marina! -Mennään.
Tutkikaa huone.
Loukkaatte yksityisyyttäni.
Olet aikamoinen tyttö.
Muistutat edesmennyttä isääsi.
Te ette muistuta häntä lainkaan.
Zarco, tutki laatikot.
Haluaako etsivä nähdä alusvaatteeni?
Avaa laatikko.
Kyllä.
Charmode Lingerie. Pehmeintä, mitä olet koskettanut.
Kokeile vain.
Rauhoitu.
Se puree vain ylläni.
-Se on hänellä mukana. -Mitä?
Luulet olevasi nokkela, mutta olet kokematon.
Pitäkää näpit minusta erossa.
En koskenut sinuun.
Pidätelkää häntä.
Tämä on törkeää!
Arturo!
Tässä.
Tunsin sinut jo vauvana.
Miksi hankaloitat asioita?
Miksi nautit tällaisesta kohtelustani?
Kiitoksia, hyvät herrat. Tämä oli tässä.
Pitäkää häntä silmällä.
Luulin häntä erilaiseksi.
En halua väittää vastaan,
mutta hän ei voinut muutakaan.
Hän sentään antoi teidän valokuvata todistusaineiston.
Sininen on upea, ettekä käytä tätä koskaan.
Meidän täytyy jatkaa suunnitelmiamme.
-Mitä? -Francina-rouvan leivoksia.
Teitä vahditaan.
Ja muistin, ettei leipomo ole auki sunnuntai-iltapäivisin.
Hyvä yritys, mutta korva paljastaa sinut.
Käydään siis kukkatorilla ja sitten leivoksia hakemassa.
-Minun pitää siivota täällä. -Lourditas tekee sen.
Miten aiotte päästä ulos?
Pidän hiuksistanne noin.
Se antaa villin vaikutelman.
Suokaa anteeksi, nti Quiroga. En halunnut säikäyttää.
-Mitä? -Anaïs Montero,
Gaceta de Galician toimittaja.
Pidän seurapiiripalstastanne.
-Minulla on kiire. -Minä teen seurapiiripalstaa.
Teemme juttua kaupungin kymmenestä kauneimmasta vanhastapiiasta.
-Sanoiko hän "vanhapiika"? -Korvani reistailee.
Laittakaa minut ykköseksi.
Mennään.
Odottakaa!
Kaikki hyvin?
Olen allerginen atsaleoille.
Tuoko se olisi?
Kyllä, Carmiñan.
Tuoko?
Terveydeksi.
-Löytyikö mitään? -Kyllä.
Ainoa koju, jossa myydään eri vuodenajan kukkia,
on tuo tuolla.
Hän voi olla sen huulipunan omistaja.
Kukkakauppiaalla ei ole siihen varaa,
mutta eihän sitä tiedä.
-Terveydeksi. -Kiitos.
Onpa kauniita.
Hänellä on huulipunaa.
Mansikan väristä. Etsimme kirsikanpunaista.
Voinko auttaa?
-Hyvää iltapäivää. -Päivää.
Olette kuulemma ainoa kauppias,
-jolla on tähän aikaan liljoja. -Ja atsaleoita, jasmiineja, unikkoja.
Myyn eksoottisimpia kukkia.
Haistakaa. Tämä on kuin kevätpäivä.
Ja vain 50 senttiä.
Anteeksi, mutta vaimoni haluaa liljoja.
Ne loppuivat aamulla.
-Myyttekö niitä paljon? -En.
Hankin niitä miehelle, joka pitää niistä kovin kiihkeästi.
-Joka viikko liljoja. -En voi uskoa sitä.
Tulimme tänne asti.
Entä jos antaisitte meille sen miehen osoitteen?
Hän voisi myydä osan meille.
Voi, ei se onnistu.
En kerro asiakkaistani.
Mutta saatoimme nähdä hänet ostamassa kukkia täältä.
Varmaankin
voimme sopia siitä jotenkin.
Olit kovin avulias.
Niin, koska leipomo suljetaan pian,
ja arvelin täällä kuluvan paljon aikaa.
-No, sait tiedot kalliilla. -Mokomakin huijari.
Hän pakkasi kojunsa kiireesti.
Ne olivat hänen elämänsä kaupat.
Terveydeksi.
Kiitos.
Miten aiotte hoitaa tämän lurjuksen?
Mies on vaarallinen.
Hän ei tiedä, kenet saa vastaansa.
Olette hullu.
Terveydeksi.
Kyyristykää. Hän tulee tänne.
Ei. Tuo on vanha ja lihava.
Tuo mies ei käynyt kimppuuni.
Jos murhaajaa ei ole, sitä parempi.
-Mennään. -Ei!
Seurataan häntä.
-Mutta... -Pitää selvittää,
kuinka liljat päätyvät tappajalle.
Pian nyt!
Vauhtia, tai hukkaamme hänet.
Ajan suurinta sallittua nopeutta.
Mitä te teette?
Laki ei enää rajoita minua.
-Näetkö taksia? -Näen vain valoja.
Tuolla! Lähde perään.
Hitaasti.
Oletko kunnossa?
Katso.
Mennään.
BELLE EPOQUE - TEATTERI
Minne hän meni?
Tämä on hullua kaikelta kantilta.
Rohkeana lennän
Hän on La Bella Lolita.
Näen mitä hän ajattelee
Sen jälkeen kun häntä puraisen
Nyt hän minua katsoo
Puraisen häntä Ja sanon sitten näin
Etsit puhdasta ja vilpitöntä rakkautta
Ellen erehdy, tuo väri on kirsikanpunainen.
Mutta ei se käy Jos rahaton olet
Sinulla on etsivän sielu.
Tietyn iän jälkeen Ei auta mikään
Jos kuulemiseni tekee kipeää
Yritähän pärjätä vain
Kiitos paljon.
Katso, mies ojentaa kukat.
Meidän täytyy saada näyte tuosta huulipunasta.
Anteeksi. Olet La Bella Lolita.
Se ainoa oikea. Kuinka voin auttaa?
Jännittävää.
Olet aivan Rita Hayworthin näköinen.
Juuri niin.
Puuttuu vain Orson Welles viereltäni.
Hauskaa.
Ehkä olen hieman tunkeileva,
mutta pidän huulipunastasi.
Mitä merkkiä se on?
En tiedä. Sain tämän ihailijalta.
Suokaa anteeksi. Minulla on kiire.
Anteeksi. Olinpa hupsu.
Unohdin innoissani kertoa,
että lehtemme haluaa tehdä sinusta laajan jutun.
-Laajan jutunko? -Niin.
-Valtavan. Voguelle. -Jännittävää.
Odottakaa baarissa, niin vien kukat pukuhuoneeseen.
Kiitos.
Vai toimittajia?
Oli pakko sanoa jotain.
Mietin asiaa,
ja näin tilaisuuteni.
Ja siinä minä olin, kotoa lähtenyt viaton...
Etkö tee muistiinpanoja?
En. Säilytän kaiken täällä.
Tähän tuotiin samppanjaa. Emmeköhän ota lasilliset?
Ette kai ole toimittajia,
jotka juottavat humalaan ja utelevat petikumppaneista?
-Emme ole. -Emme.
Jos haluatte vahvistuksen minun ja Gary Cooperin suhteelle,
vastaan...
Kyllä. Meillä oli suhde.
Ja kaikenlaista.
Meitä kiinnostaa enemmän arkielämäsi.
Kauneus- ja meikkivinkit, huulipunamerkkisi.
Oletpa sinnikäs. Sanoin jo, etten tiedä sitä.
Esiinnyn kohta.
Odottakaa hetki.
-Haastattelu on kesken. -Ikävää,
mutta yleisöni haluaa minut. Tarvitsen heitä.
-Palaatteko toisena päivänä? -Totta kai.
Mutta pyydän ensin yhtä palvelusta.
Työpariani nolottaa.
Mitä? Katsoa saa, muttei koskea.
Ei, älkää ymmärtäkö väärin.
Pieni suukko poskelle vain.
Hän tuntee kaikki laulusi ja laulaa niitä usein.
Ihailuni vuoksi.
Tunnetko lauluni?
-Kaikki. -Tule, niin saat suukon.
Olisit pyytänyt aiemmin. Homomiehet palvovat minua.
Nähdään taas, kultaseni.
Kiitos.
Saimme sen.
Sain hänet juuri kiinni ilotytön seurasta.
Kultaseni, jos uskollisuutta etsit, tulit väärään baariin.
Jätän teidät joskus vielä pärjäämään yksin.
Anteeksi, Héctor. Minua hermostuttaa. Olemme lähellä.
Tule istumaan.
-Kirvelee. -Miten muka?
Arvasin!
Sinun täytyy livahtaa sen naisen pukuhuoneeseen.
Hän on suora yhteys tappajaan.
-Minunko pitää mennä? -Niin.
Ota kukkia mukaasi ja esitä kukkalähettiä.
Ei käy.
Tuhat kertaa ei.
Olette raahannut minua ympäriinsä koko päivän,
ettekä kuuntele, mitä sanon. Minulle riitti.
Haen leivokset ja menen kotiin.
En suostu tähän. Tämä loppuu nyt.
-Héctor. -Kuunnelkaa.
Olette suurenmoinen nainen.
Rohkea, peloton, älykäs.
Mutta teillä ei ole minkäänlaista itsesuojeluvaistoa.
Ettekö ymmärrä, etten halua teille käyvän pahasti?
Mutta olemme niin lähellä. Lupaan, että...
Olette luvannut jo kaikenlaista ja valehdellut aina.
Lupaan, että kun saamme murhaajan nimen selville,
kerron sen poliisille, enkä tee tällaista enää ikinä.
Vannotteko sen?
Vannon.
Tätä kärsivällisyyden määrää...
Ette voi tulla.
Saamme tietoa rahan edestä.
Minua huolestuttaa enemmän allergiani.
-En tiedä, pystynkö tähän. -Pärjäät varmasti.
Kunhan et raavi korvaasi. Ala mennä.
-Mene. -Tällainen kimppu...
Tuon kukkia La Bella Lolitalle.
Keneltä ne ovat?
Hra Cooperilta.
Aivan.
Suoraan, sitten oikealle, suoraan, taas oikealle,
ja kolmas ovi.
Näkemiin.
Kuuntele, Jacinto. Jätän tämän Pilitalle.
Muistuta häntä. Anna se huomenna.
-Älä jätä mitään. -Se on vain 10 minuuttia.
Jään avun velkaa.
La Bella Lolita?
Anteeksi.
La Bella Lolita?
Odottakaa.
Olkaa niin hyvä.
Huhuu.
Onko täällä ketään?
Huhuu?
Takki.
Onko täällä joku?
Onko täällä ketään?
-Näitkö puna-asuista tyttöä? -En.
Anteeksi.
Héctor?
Héctor!
Katso minua.
Apua!
Katso minua.
Auttakaa!
Katso minua.
Hänen huoneensa.
Hän ei ole käynyt ulkona ollenkaan.
Hän on tyypillinen nainen.
Hauras ja romanttinen.
Emme puhu samasta ihmisestä.
Etsivä!
Löysin hansikkaat.
Kymmenen, nolla, nolla.
Täällä kymmenen, nolla, nolla.
Zarco, täällä Cabanillas. Meillä on hätätilanne.
Lintu on lähtenyt pesästä.
Vahvistan.
Ettekö huomanneet tai nähneet mitään outoa tai epätavallista?
Herra. Tietoja?
Juuri noin.
Älkää liikkuko. Sanokaa, jos huimaa.
Kiitos.
Luulin menettäneeni sinut.
Käteni, neiti.
Sattuuko siihen?
Minuun sattuu enemmän takkini kohtalo.
Héctor, minä...
Jos sinulle tapahtuisi jotain...
Älkää tunteilko. Itken herkästi.
Ja minulla on tärkeää kerrottavaa.
Näin hänet.
Näin murhaajan kasvot.
Nti Quiroga. Ette saa poistua kotoa ilman meidän lupaamme.
Olenko minä tärkeä tämän kaiken keskellä?
Mitä sait selville?
Tiedätkö murhaajan nimen?
En lankea ansaanne.
Veljenne haluaa jututtaa teitä.
Lähdetään sitten asemalle.
Tule, Héctor.
Haluatko päästä hengestäsi?
Mitä hiivattia ajattelit, Héctor?
Unohditko paikkasi talossamme?
Vastaa!
Painu ulos ja lähetä Marina tänne.
-Sulje ovi. -En välitä, jos he kuulevat.
Oli noloa kuulla moitteesi Héctoria kohtaan.
Pyydä häneltä anteeksi.
Usko tai älä, mutta välitän sinusta.
En tajua, miksi yrität tapattaa itsesi.
Etsin murhaajaa.
Ja Héctor ansaitsee saman kunnioituksen kuin muut työtoverisi.
-Istu alas. -Etkö aiokaan huutaa?
Marina.
Isä kuoli lähes kolme vuotta sitten.
Tiedän, että hänen menettämisensä tekee sinut yhä vihaiseksi.
Mutta se ei ole syytäni. Minäkin kaipaan häntä.
En välitä, onko sinusta hauskaa leikkiä etsivää,
pukeutua valepukuihin tai muuta.
Minä en leiki.
Isä loi sinuun toivoa siitä, että pääsisit poliisiksi,
mutta niin ei käy.
Poliisimaailma on vaarallinen ja vaatii voimia ja sisua.
Olen vahva ja rohkea.
Niin, mutta olet nainen.
Miehenä velvollisuuteni on suojella sinua. Isä pyysi sitä.
En petä lupaustani.
Isä uskoi minuun.
Hän pyysi suojelemaan sisartasi,
ei vain naista.
Pidit tästä tai et,
synnyin tällaiseksi.
Marina.
Mitä?
Tämä ei ole isän leikkejä. Teen kaikkeni suojellakseni sinua.
Ovatko kaikki tietomme tässä?
Kyllä. Tämä on jutun raportti.
Mainitsitteko lapsuuden orpokodissa?
-Kyllä. -Hyvä.
-Hyvää työtä, Morais. -Kiitos.
Haluan lisää rahaa.
Muuten en suostu tähän.
Me tutkimme Gabriel Expósiton kodin
löytämättä mitään.
Gabriel Expósito, murhaajan nimi.
Miksi olette täällä tuossa asussa?
Huvittavatko nämä leikit sinua?
Älkää aloittako. Muistan sen hyönteisjutun.
En luovu tiedoista noin vain.
-Selvä. -Kerrohan.
Oletko käynyt orpokodissa, jossa hän varttui?
Mitä?
Jos sukunimi on Expósito, hän on orpo.
Jopa Cabanillas olisi tajunnut sen. Kävitkö siellä?
-Miksi kertoisin? -Eli kävit.
Ei.
Älkää yrittäkö hämätä.
Olen harmiton käsiraudoissa.
Ette olisi harmiton sidottuna kokonaan.
Ehdotatko jotain?
Olette mahdoton.
Odota, Pablo!
Päästä minut pois, niin kerron jotain.
En lankea tuohon.
Se on tärkeä asia.
Näit minut vauhdissa. Voin viedä tämän pidemmälle.
Millaisen asian?
Tule lähemmäs.
He voivat kuunnella.
Mitä tarkoitatte...
Kymmenen sekuntia.
Kymmenen sekuntia mitä?
Tuijotit poveani kymmenen sekuntia,
kun näit minut tanssitytön asussa.
-Tuonko halusitte kertoa? -Anteeksi. Oli pakko.
-Mitä sinä teet? -Pablo!
-Mitä? -Katso.
Missä? Mitä? Ei!
-Täydellistä. -Ei.
Älä vain... Ei asetta!
Älä edes ajattele sitä.
Saat katua tätä, Marina!
Marina! Olen tosissani.
Käytät viimeinkin etunimeäni.
Olen tosissani!
Pablo-parka, kun veljeni löytää hänet käsiraudoissa.
Miksi tuntuu, että nautitte saadessanne etsivän kärsimään?
Ette kai ole kateellinen?
Hän oli isänne paras oppilas.
Kamalasti sanottu.
Tai saatatte olla kiinnostunut hänestä jollain toisella tavalla.
Olen kiinnostunut vain sinusta.
-Minusta? -Héctor.
Aion tehdä tämän,
mutten enää vaaranna sinua.
Ehkä veljenne saisi olla hieman nöyrempi.
Tulen mukaan.
Voi kättäni!
Anteeksi.
Mennään. Orpokoti odottaa.
Kyytinne, nti Quiroga.
-Castaño. -Olette kokenut kovia.
Olemme odottaneet teitä jo kauan.
Ketkä te?
Teillä oli hyvä päivä, mutta älkää olko omahyväinen.
Asiat eivät suju aina mielenne mukaan.
Palataan jokin toinen kerta.
Aika on nyt tuikitärkeää.
Kuka te olette?
-Mitä te täällä teette? -Poliisi.
-Naispoliisi? -Etsivä Quiroga.
Herran tiet ovat tutkimattomat.
Älkää muuta sanoko.
Poliisi kävi kyselemässä Gabrielitosta eikä löytänyt mitään.
Miten se on mahdollista? Arkistoitte kaiken.
Tulipalo tuhosi papereitamme.
Orporaukoista on vain vähän tietoja jäljellä.
-Huomenta, sisar. -Kuvia vain.
Entä tuo musiikki?
Taivaallista, herra.
Lapsemme ovat paras kuoro
tässä piirikunnassa 30 vuoteen.
Nauttikaa.
Kuvia on enää muutama.
He olivat kunnon lapsia.
Muutama riiviökin, mutta silti kunnon lapsukaisia.
Katsokaa tätä pikku enkeliä.
-Saanko? -Kyllä.
Miksi etsitte häntä?
Hän halusi papiksi. Hän meni seminaariinkin.
Tässä hän on.
-Tunnistatko hänet? -En.
Jos voitte kertoa yksityiskohtia...
Hänellä oli kasvoissaan arpi.
Se voi näkyä kuvassakin.
-Tuossa. -Cándido!
Hän oli häijy ja kantoi Gabrielitolle kaunaa.
Minäkin näin hänet.
Hän lähti ja törmäsi minuun. Sen on pakko olla hän.
Entä jos Cándido käytti Gabrielin nimeä?
Hyvin hoksattu.
Muistatteko hänestä mitään?
Hän taisi olla räätälinä teatterissa.
Hänen siskonsa oli kabareen nenäkkäitä tyttöjä.
Lola, Lolita tai jotakin sellaista.
-La Bella Lolita? -Sehän se oli.
Löysimme hänet.
Ei ihme, että hän katsoi kummasti.
Tuo on se talo.
Neiti, emme voi pidättää häntä.
Soitetaan poliisille.
Ei, Arturo pilaisi työmme.
Hedelmä on kypsä poimittavaksi.
Mistä teatterin räätälit ostavat kankaansa?
Tehtaalta, jossa kävimme.
Hänen sisarensa saa kukat, joilla hän uhkaili minua.
Se on varmasti hän.
Huomenta. Anteeksi, Lolita-neiti.
Ne toimittajat. Miksi tulitte?
Pidä kädet esillä!
-Seis! -Odota!
Anteeksi. Hänelle ei käy kuinkaan.
Hän ei tehnyt mitään!
Älkää, neiti.
-Tiedän, mitä teen. -Mutta...
Huomenta.
Hei!
Seis!
Pysähdy!
Seis!
Pysähdy!
Paikallasi!
Ei!
Ojenna kätesi.
Ojenna se!
Tartu käteeni kiinni.
Tartu!
Tartu käteeni!
Seis! Älkää ampuko!
Liikkumatta. Teidät on piiritetty.
Kiivetkää hakemaan heidät.
Cándido!
JAKSO 2: KAUNIS LOLITA
Tekstitys: Kati Karvonen
Luova tarkastaja Pirkka Valkama