ПРИВАТНА СПРАВА
Інспекторе, одне запитання, будь ласка!
Запевняю вас, що ми вживаємо надзвичайних заходів,
але нам потрібен час.
У цей час конфіденційність є необхідною.
Будь ласка, довіряйте нам у нашій роботі.
Чи справедливо просити про це
після тижнів приховування, що серійний убивця на волі?
Цей час був необхідний для того, щоб ми зробили свою роботу
і вистежили вбивцю, міс Монтеро.
Перевага, яку ми втратили через тебе, Анаїс.
Інспекторе, будь ласка!
«Поліції не вдалося спіймати вбивцю».
Це виявилося справжнім безладом.
Можна сказати, ми зчинили справжній безлад.
Про що ви вдвох шепочетеся?
Що таке, мамо?
- Сховай це. - Але…
Щоб вона не бачила.
Я кажу, що ця квартира непогана, як для поліцейської.
За 40 років своєї кар'єри
ваш батько ніколи не бачив потреби забрати нас із міста.
Жодного разу.
- Гекторе! - Мадам.
Я не можу жити в цих умовах.
Я не можу знайти своїх речей.
Де мій одяг?
А мої кросворди? Мені треба випити, Гекторе.
Не хвилюйтеся, мадам. Прибиральниці скоро прибудуть.
А щодо випивки,
вам може сподобатися чарочка вишневого лікеру.
Лий, не соромся, у мене попереду важкий день.
По вінця.
Дуже смачно.
Принести вам сніданок?
Без сніданку, у мене сьогодні важкий день. Пізніше.
- Перепрошую. - Дякую.
Пів відділку досі сидить тут?
Якби мій брат хотів спіймати Кандідо
так само сильно, як і вберегти мене, то знайшов би його.
Що це?
Але іноді можна рухатися вперед, не покидаючи будинку.
- Ти дістав її? - Так.
Я залишив її тут.
- Прекрасно. - Дивіться.
Випробовував її?
Якщо не враховувати те, що вона обпекла мої вуха, то працює чудово.
Ми можемо чути частоту поліції, наче стоїмо поруч.
- Що ти дізнався? - Це божевілля.
Виходить, що ціле місто зустрічало його на вулиці.
«Він мій сусід. Він мій орендодавець. Він мій начальник».
Хтось навіть присягався, що це його теща.
- Це вона? - Теща?
Що? Ні. Головна підказка. Дивись.
«Консьєржка пансіонату
бачила його неподалік два тижні тому.
Його руки світилися».
Дивись.
Бачиш?
Я відтираю це кілька днів, але воно не виводиться повністю.
Дивлюся в дзеркало, і коли вже думаю, що його немає…
Маленький спалах.
А тоді ще один і ще.
Вбивця був кравцем у театрі,
тому він шив…
Костюми для хористок.
Такий був на мені, коли я тебе шукала.
Вуаля.
Подивимось. Провулок Віррейна, 23.
Але ви не можете піти туди зараз. Ви під наглядом.
Точно. Мене викрадають!
- Це… - Міс!
Не можна втрачати рівновагу.
Це нам не допоможе.
Я можу піти.
Що? Як це ти підеш, а я залишуся?
А хто, по-вашому, іде кожного ранку за продуктами?
Дворецьких не помічають.
Якщо я вийду з візком для продуктів, ніхто нічого не запідозрить.
Я не знаю, Гекторе. А якщо ти знову постраждаєш?
Я не можу пустити тебе самого.
Дай я спробую.
Де татів жетон?
Дві машини мають бути біля дверей цілодобово. Пильнуй…
Дай сигарету.
- Не жебрай. - Годі тобі.
Це остання. Ти завжди просиш.
Міс, серед усіх божевільних речей, які ви зробили,
ця – найбожевільніша.
Впевнений, що вони витримають?
Звичайно. Щільність 400 ниток!
Але я хвилююся не за простирадло, міс,
а за вашу голову.
Тримай міцно.
Мене підтримуватиме труба. Це лише для страховки.
О боже.
Усе буде добре.
Ні!
Гекторе.
Добрий ранок.
Марино?
Гектор Хуґо, поліцейський.
Я прийшов спитати вас про Кандідо Експозіто.
Дякувати богу, що ви прийшли. Я очей не склепила,
відколи побачила фото в газеті.
У нього було дивне обличчя, таке не забувається.
А оскільки я говорила з ним…
Ви говорили з ним?
Трохи, так.
Через цю короткозорість, яку мені дав Бог,
я зазвичай підозрілива.
Через те, що він стояв у тому кутку,
як у землю вкопаний, дивлячись на мої двері.
Він був там годину, дві чи навіть п'ять.
Я сказала собі:
«Чусо, це ненормально».
Бо це не було нормально.
І, звичайно, я мусила його роздивитися, щоб бути певною.
Тому я почала підмітати,
поступово наближаючись.
І несподівано
він поплескав мене по плечу, розпитуючи.
Тоді я побачила його руки, на яких були мерехтливі цятки.
Тоді нічого.
Він спитав мене про пані в 3-А.
Що це за пані?
Така собі Емілія. Вона прибула місяць тому.
До речі про Емілію,
вона мала заплатити оренду два дні тому.
Я краще зачинюся, якщо ви під прикриттям.
Подивимось, чому та бідолашна не заплатила.
Я ж отримаю нагороду за це?
Бо, кажу вам,
мені не платять достатньо за мій труд.
Треба викликати поліцію.
Ви хіба не поліція?
Я маю на увазі, ще більше поліції.
Агов?
О, ні.
- Думаю, це нічого. - Так, напевно.
- Ходімо. - Звичайно.
Перепрошую.
Вони залишили радіо ввімкненим.
- Алло? - Ми знайшли її.
Але вона мертва.
- Я вже в дорозі. - Ні, нізащо.
Я вже тут, а ви знову поставите розслідування під загрозу.
Ти перевірив її пульс?
Я не думаю, що це необхідно. Її колір між сірим і чорним,
що не здається мені здоровим.
Чому раптом літня жінка?
Символ лілії, чи є він на грудях?
Важко побачити через її одяг.
Роздягни її.
Заради бога, вона бідна старенька.
Гекторе, ми мусимо знати, чи її смерть пов'язана з іншими жертвами.
Чусо.
- Будь здоров! - Це ім'я консьєржки.
- Що? - Чусо, це коронер.
Треба, щоб ви виступили в ролі посередниці,
поки я огляну труп.
Чуса Мальпіка до ваших послуг.
Я слухаю.
Це Пастора Луна, судова експертка, що працює в поліції.
Поліцейський біля тіла?
Так, мем. Він тут.
- Він може зняти одяг. - Можете зняти одяг.
У нас є квітка.
- Що? - Повторіть, що я сказав.
У нас є квітка.
Скажіть йому обшукати особисті речі.
Хай обшукає тумбочки, шухляди, усе, що могло їй належати.
Гляньте її кишені, щоб знати, чи вона мала якісь прикраси.
Вона мала лише обручку.
Але вона застрягла.
Гекторе?
Телефон, будь ласка.
Міс,
тут є листівка, адресована жертві з новою адресою.
Міс, думаю, час дзвонити в поліцію.
Ні, не в поліцію.
Поліцейському.
Тіло непогано збереглося через холод,
але я б сказав, що цю жінку вбили принаймні два тижні тому.
Для більшої певності треба чекати результатів аналізу.
Чудово.
- Дуже дякую, містере Рікардо. - Уперед.
- Ти маєш ховатися, прошу! - Мені треба побачити символ на грудях.
Я в халепі, якщо вони побачать тебе!
- Ховайся! - Детективе Зарко?
Сер.
Зарко, прийми мої щирі вітання.
- З тобою все гаразд? - Так.
Я думав, що ви все ще сердитеся на мене…
- Через мою сестру? - Так.
Мою сестру не описати словами.
Жінки ускладнюють наші життя.
Але завдяки тобі ми маємо нову зачіпку щодо вбивці.
Ну…
Поділися, як ти знайшов її
серед усіх дзвінків, що ми отримали?
Щасливий збіг, напевне.
Не будь скромним. Я люблю працювати з найкращими.
- Що там? - Ми отримали дзвінок об 11…
СИМВОЛ ЛІЛІЇ
Я вже подумала, що вам знадобиться підмога, детективе.
Ти спізнився.
- Потрібна запальничка? - Ні, я лише…
Можеш не повертати.
- Дякую. - Я тобі винна.
Лишати тебе в наручниках у відділку було неправильно.
Я не очікував цього.
Це вибачення?
Я запросила тебе, бо хочу, щоб ми працювали разом.
Що? Ні.
- Ти знаєш, що не можеш… - Так, я можу.
Я не зупинюся, поки той покидьок не буде за ґратами.
Крім того, як ти вже бачив, я можу обійтися без тебе.
Якщо тобі це непотрібно, навіщо тобі наша співпраця?
Для одноразової потреби.
Ясно.
- У тебе є план? - Коли його в мене не було?
Мені треба, щоб ти стежив за цим домом.
Ні. Я вже ризикнув, щоб визволити тебе.
- Це не працюватиме щоразу. - Пабло!
Ти врятуєш невинні життя.
Як нам це зробити?
То ми домовилися?
Так.
- Марино, вечеря! - Іду!
- Коли ми зустрінемося знову? - Запрошуєш на побачення?
- Завтра о 9-й біля вхідних дверей. - Ти мусиш пояснити, що в тебе на думці.
На добраніч.
Дай їм охолонути, Лурдіто, я скоро буду.
Гарна ідея.
Пропустити вечерю й перейти до десерту.
Можна?
Мені теж нудно від цієї вечері.
Ти будеш щось казати?
Артуро, це я маю сердитися на тебе.
Ти залишив мене саму з мамою на 24 години.
Навіть тато про це казав. Пам'ятаєш?
«Застрягнути з мамою…
- Найгірша кара». - «Найгірша кара».
Пам'ятаєш, як ти сердився, коли ми були дітьми,
- бо я обмальовувала обличчя твоїх ляльок? - Вони були колекційними.
Яка дитина колекціонує ляльок замість гратися з ними?
Я.
Марино, чого ти очікуєш від життя?
Я щиро питаю.
Бо я не знаю, як із тобою поводитися так, щоб ти мене поважала.
У тебе чудова сім'я, життя сповнене подарунків,
багаті чоловіки стукають до тебе.
Роза хотіла б дружити з тобою.
Хіба ти не бачиш, як ти ускладнюєш наші життя?
Я ускладнюю ваші життя?
Артуро,
складнощі – це потреба відмовитися від усіх своїх мрій.
Прийняти, що ти не станеш поліцейською,
ти мусиш вийти заміж, щоб на тебе не тицяли пальцями,
ти мусиш жити в певний спосіб лише тому, що ти жінка.
Я нічого не очікую від життя.
Я лише хочу бути тією, ким я є.
Думаю, якби ти замислився на хвилинку,
то зрозумів би, хто кому насправді ускладнює життя.
Я не буду їсти, не голодна.
Господи...
Джентльмени!
Ми не очікували на вас.
Я перебираю нагляд на себе.
Місіс Асунсьйон пішла додому по речі, Рамірез пішов з нею.
Правильно. Вони щойно пішли, сер.
Чудово. Я залишуся наглядати. Ви можете робити обходи.
Джентльмени! Будь ласка, зберіть речі. Ну ж бо!
Пані скаржилася на метушню, яку ми зчинили.
Не допустіть її знову.
Вона така запальна.
Так, це, мабуть, сімейне.
Візьміть пончики в кафе, щоб пробудитися.
- Дякую. - Дякую.
- Ти припаркувався далеко? - Що? Куди ми йдемо?
- Я думала, вони ніколи не підуть. - Ми так не домовлялися.
Із міс Мариною нічого не можна передбачити.
- Він теж іде? - Хіба я не сказала?
Ми команда.
- Це мені за те, що довірився вам, міс. - Знову на «ви», детективе?
Вибачте.
Гайда.
- А що стосовно жінки з пансіонату? - Її звати Емілія Боузас.
Вона була 65-тирічною вдовою Арнау Беріо, сержанта, вбитого в 1934-у.
- Нема зв'язку з іншими жертвами. - Немає доказів, що вона була повією.
Вона жила в пансіонаті місяць.
Єдиним чоловіком, якого там бачила консьєржка, був Кандідо.
- Коронер щось знайшов? - Її горло перерізане.
Але квітка вирізана після смерті.
На тілі було більше слідів насилля, ніж в інших випадках.
Отже, він зірвався. Можливо, це щось особисте.
Або вона опиралася більше, ніж інші.
Захоплююче.
Так, захоплююче.
Я про справу.
Так, справа, звичайно. Ти скажеш, куди ми їдемо?
Дізнатися, де жертва жила до того, як переїхала в пансіонат.
Крадіжка доказів із місця злочину?
Пабло, прошу.
Гекторе, скажи йому, що сталося.
Можна сказати, що докази прийшли до мене.
Нікого немає вдома.
Тільки не починай про «в нас немає ордера на обшук»
чи що ти ризикуєш роботою...
Хто каже, що я не можу вломитися?
Юна пані однозначно погано впливає.
Ну й будинок.
Як удова молодшого офіцера могла тут жити?
Навіщо переїжджати в пансіонат, якщо є цей дім?
З тієї ж причини, чому ми живемо у сховищі.
Щоб уберегтися від убивці.
Не дивуйся так.
Гектор працював у нашому домі роками,
він має більше поліцейського досвіду, ніж ми обоє.
Агов?
Хтось є вдома?
Агов?
Думаю, після виламування дверей,
якби тут хтось був, ми б уже...
Міс, цей запах схожий на той, що був у пансіонаті.
Ані руш, поліція!
Думала, що доведеться тебе ловити.
Ця їжа, мабуть, стояла тут тижнями.
Нумо обшукаємо решту будинку.
- Знайшов щось цікаве, Гекторе? - Волога.
- Ви хіба не чуєте її, міс? - Ми біля моря.
Це типово, чи не так?
За мої роки мені не раз довелося боротися з вогкістю,
і, навіть маючи поруч море, цей запах не нормальний.
Думаю, далі ми не пройдемо.
Це кодовий замок,
двері доведеться відкривати саперам.
Дай спробую дещо.
Дякую.
Я скоро повернуся.
Спасибі.
Стетоскоп.
Потримай.
- Ти знаєш, як відкривати сейфи? - А ти не знаєш?
Не вірю, що мій тато тебе цього не навчив.
9,3 секунди.
Найкращий результат академії за останні 8 років.
9,1 секунди.
На щастя для тебе, жінок в академію не пускають.
Як казала ваша мама: «Ісусе, Маріє та Йосипе».
Мені здається, хтось іще тут розважався.
Що ця жінка тут влаштувала?
Я справді маю пояснювати?
Схоже на бордель.
Багато військових вдів мають низьку пенсію.
- І займаються цим після смерті чоловіка. - Добре, що я з поліцейської сім'ї.
Не уявляю, щоб ваша мати таке зробила.
Емілія Боузас не реєструвала підприємств.
Крім того, такі борделі часто скромніші за цей.
Сумніваюся, що це законний бізнес.
Клієнтами, певно, були віп-особи,
якщо вони ховалися за бронею.
Без сумніву.
Можливо, убиті дівчата працювали тут на Емілію.
Але як це вкаже нам на вбивцю?
Хвилиночку.
Ідіть сюди.
Ви помітили картину?
Ви впізнаєте її?
Це Юлія, перша жінка, яку було вбито.
Браво, Гекторе.
Хороший дворецький завжди помічає деталі.
А це Манолі, ще одна з жертв.
А хто ці дві жінки?
Не знаю, але впевнена, що вони в небезпеці.
Я знаю цю дівчину.
Так, її звати Анхела, але вона кличе себе Вулканом.
Вона одна з найпопулярніших у жіночому кварталі.
- «Жіночому кварталі»? - Не кажіть мені, що ви...
Ні. Я знаю її, але ми не знайомі,
я впізнав її татуювання. Я арештовував її кілька разів.
Ми маємо знайти її раніше за вбивцю.
- Так. Пішли. - Стривай, Пабло.
Ти не можеш іти. Та жінка знає тебе. Ти арештовував її кілька разів.
Не можна привертати увагу.
Добре.
- Але вам треба мати зброю. - Але...
Це небезпечний район. Я зачекаю в машині.
Ви вмієте причарувати леді.
Міс, опустіть його!
Усе під контролем.
Ходімо, Гекторе.
Куди ми йдемо?
Побачитися з тим, хто може допомогти.
Місіс Кармуча.
Марино, минуло багато часу.
- Як ви? - Добре.
- Гарно виглядаєте. - Тримаюся.
Тоні, виходь, Марина прийшла!
- Хто цей джентльмен? - Друг-імпортер.
- Друг? - Хіба в тебе немає друзів, Гекторе?
Таких, як у вас, – ні.
Привіт, Марино.
Наша попередня зустріч мене схвилювала.
- Як ся маєш? - Я зайнята.
- То ти не... - Я шукаю жінку на ім'я Анхела.
Брюнетка, розкішна і, схоже, знається на ескорті.
Вулкан?
Та сама.
Що з нею? Вона в біді?
Вона в небезпеці. Як та жінка в порту.
Я подзвоню декому. Зачекаєш тут?
Друг?
Вона запитала про тебе.
Добре.
Я не сумніваюся, що той мускулистий джентльмен
знається на своїй справі.
- Але чи маємо ми довіряти йому? - Глянь, це будинок із двома дзвінками.
Повір, я впевнена, що це воно.
- Відпустіть мене! - Гекторе!
Відчепіться!
Бо що?
Міс Кіроґа.
Гляньте, що ми знайшли в її сумочці.
Треба ж. Багата дівчинка грається зі зброєю.
- Вулкан? - Власною персоною.
Яка терпіти не може, коли пхають носа в її життя.
Чому ви шукаєте мене?
Ми були в будинку Емілії Боузас і бачили картину.
Ми знаємо, що ти ховаєшся від Кандідо Експозіто.
Якщо...
Якщо допоможеш нам, ми зможемо врятувати тебе і колегу.
Запевняю, що леді не бреше.
Розв'яжи їх.
- Що ви хочете знати? - Усе.
Усе про дівчат,
убивцю й бордель, у якому ти працювала.
- Дім Води. - Що?
Це назва борделю місіс Емілії.
Дім Води.
І це був не звичайний бордель. Там працювали лише найкращі.
Ми влаштовували унікальні вечірки.
Якби ти знала, хто наші клієнти, твоє волосся стало б дибки.
Саме це я й маю дізнатися.
Ти побачила чи почула щось зайве.
Тому Кандідо хоче тебе вбити.
Ти мусиш мені повірити, ти в небезпеці.
Той чоловік убив твоїх подруг, тобі треба ховатися!
По тебе прийшли! Обережно!
Стережіться!
Давай! Швидше!
Стій!
- Я про це подбаю. - Стоп!
Зупинись!
Пабло!
- Пабло, у тебе все гаразд? - Так.
Він їде до порту.
Уперед! Ну ж бо!
Гаряче. Він не відійшов далеко.
- Пора кликати підмогу. - Нарешті здоровий глузд. Дякую.
- Ні, у нас нема часу. - Ось!
А як же підмога?
- Нам треба розділитися. - Що?
Якщо ми не закриємо всі виходи, він утече.
Нам слід закрити наші спини, а не виходи.
Це схоже на кращу ідею.
Уперед. Туди.
Туди.
Стоп!
Стій!
Марино!
Я ціла.
Марино!
З тобою все гаразд? Марино.
Усе нормально?
Усе гаразд?
Допоможіть!
ПРИВАТНА СПРАВА СЕРІЯ 3: ДІМ ВОДИ
Переклад субтитрів: Роман Захарчук
Творчий керівник Юрій Лаховський