En privatsag
Bravo!
Det er mig en stor glæde i dag
at præsentere denne civile medalje
til hr. Héctor Hugo.
Han er ikke blot en modig borger,
men også et medlem af Quiroga-familien.
Takket være ham har vi kunnet fange en morder.
Jeg tror, at hans 30 års tjeneste under min far
har lært ham, at det fælles gode kommer over alt andet.
Tillykke, Héctor. Takket være dig hviler byen i fred.
Tak.
Jeg er overvældet.
Tak.
Din far, hr. Alfonso Quiroga, var uden tvivl
et eksempel for mig
som politibetjent og frem for alt som person.
Og jeg er sikker på, at hvis han var her i dag,
ville han være meget stolt,
ikke blot af mig, men af...
...frøken Marina.
Frøken Marina Quiroga er den modigste kvinde, jeg har mødt.
Og hvis jeg har modtaget denne medalje i dag,
er det takket være hende.
Uden dig ville intet af dette have været muligt.
Medaljen er lige så vel din.
Bravo!
Ja... Vi kender alle Marina og ved, hun kan lide at blande sig i alt.
Du er heldig, Héctor,
for hun fandt ikke min ceremoni særlig interessant.
Jeg håber, du kan få det familiefoto, jeg ikke fik.
Og nu, de herrer...
Tak for din smukke tale, Héctor.
Tak, fordi du ser smuk ud som altid, Marina.
-Ramón. Hvor er Ramón? -Her.
Lad hende ikke flygte for at shoppe denne gang.
Og nu, mine damer og herrer,
lad os skåle over igen at have en sikker by.
-Skål. -Skål.
Han er så led.
Lad ham ikke se, at du er irriteret.
-Han ydmygede mig foran alle. -Han forsøgte.
En af disse dage går jeg derud
og fortæller alle et par ting om kommissæren.
Sørg for, at jeg er til stede den dag, så jeg kan bifalde dig.
Tak.
Jeg er så stolt af min bedste ven.
Må jeg?
Undskyld mig, hr. kommissær.
Hvor er det?
-Vi har lige hørt det. -Hvad er detaljerne?
Bliv her. Jeg ser, hvad det er.
Hvem holdt øje med Cándido Expósito?
-Jeg tror, der var vagtskifte. -Du tror?
Fangen i nabocellen så noget.
-Er han blevet afhørt? -Vi afventede dine ordrer.
Jeg gør det selv.
I to bliver her. Ikke et ord til nogen.
Festen skal fortsætte. Cabanillas, kom.
Har du brug for noget, frk?
Sikke elegant du ser ud, kriminalbetjent.
Det er ikke hver dag, at en civil
hædres for at anholde en seriemorder.
Det er sandt.
De lader os normalt ikke gøre noget. Civile, mener jeg.
Ja.
Jeg vil gerne vide, hvorfor min bror hastede væk,
men det må I nok ikke sige.
Vi er ærlig talt ikke på arbejde i dag,
men hvis du vil,
kan vi bede om en dans, frk. Quiroga.
Jeg kan lide dit mod, men du er ikke min type.
Marina!
Jeg kommer!
Måske skulle jeg informere min mor om min brors fravær.
Nå ja. Han er på badeværelset, ikke sandt?
Javel. I skylder mig en, og jeg vil vide mere.
Hvad fik min bror til at forlade festen?
Marina, hvad laver du?
Jeg kommer, mor!
Marina!
Før jeg går, vil jeg have en overskrift.
Marina!
Drej.
Undskyld, jeg trådte på din fod igen.
Tak.
-Farvel. -Ramón.
Doña Asunción.
Den forbandede mand ødelagde min fod.
Jeg må fortælle dig noget, men ikke her.
Mød mig nedenunder.
Hvem? Mig?
Lourditas, ved du, hvor Héctor er?
Han er derovre.
Alle lykønsker ham.
Spørger min mor, så sig, jeg trængte til luft.
Nej! Faktisk, så sig intet.
Hallo?
Castaño!
Hallo?
Hej!
Ville du skræmme mig ihjel?
Tilgiv mig, men det er bedst, at vi ikke ses sammen.
Nå ja. Jeg kender dit ry.
Og kriminalbetjent Zarco...
Sig det ikke til ham.
Så I er et team.
Jeg hader disse sociale begivenheder.
For mange mænd, der ønsker et klap på skulderen.
Det er værre på stationen.
Vi har hverken champagne eller kanapéer der.
Nå?
Det er en skam, Arturo ikke tog imod mit forslag om at give dig medaljen.
Foreslog du det?
Selv en blind mand kunne se, du fortjente den.
Ja. En skam, jeg er en kvinde, ikke?
Tja, nej.
Det er netop det, der gør dig så fascinerende.
Og din intelligens og dit mod.
Hvad ønsker du af mig?
Jeg vil gerne komme til sagen.
Jeg ønsker kun at vide, hvorfor min bror hastede væk.
Sikke en skam.
Cándido Expósito blev fundet hængt i sin celle.
Hvad?
-Selvmord? -Nej, det sagde jeg ikke.
Vi har et vidne, der så en gå ind, før det skete.
Han er altså dræbt?
Vi kan kun finde morderen, hvis vi samarbejder.
Hun kommer til at sluge sit kamera!
Nej, gå ikke! Jeg vil vide mere.
Vi har vist brug for et mere privat sted.
-Hvor? -Hjemme hos mig, kl. 22.
Godt forsøgt.
Jeg forsøger ikke at forføre dig.
Men det, jeg har at sige, må ingen andre høre.
Giv mig en ledetråd.
-Ángela, Vulkanen, den... -Jeg ved hvem.
Efter Cándido Expósito blev anholdt,
fandt vi hendes lig på en strand i Finisterre.
Hendes hals var skåret over, og en fransk lilje var skåret i brystet.
Hos mig, kl. 22.
Følg rytmen.
Ja. Jeg forsøger, frue.
Kom nu, sådan her.
Kom nu. Se, sådan der.
Hold rytmen.
-Jeg forsøger. -Sådan her.
-Hold min hånd. -Ja.
Vi danser.
Skat.
Fortsæt.
Kom tættere på, jeg bider ikke.
Kom nu!
Det er bare... Jeg må gå et øjeblik.
-Helt ærligt! -Jeg må gå. Tilgiv mig.
Hvor skal du hen? Bliv her hos mig.
NAUTISK KLUB
Hvor skal vi hen?
Det får du at se.
Castaño vil give mig spor senere hjemme hos ham.
Først skal jeg sikre mig, han ikke lyver.
Svinget!
Men den mand er en skørtejæger. Og en fare.
Du må ikke tage hjem til ham.
Det er ikke et socialt besøg. Det handler om liljemorderen.
Sagen er allerede løst. Husker du ikke min medalje?
Min bror gav dig desværre medaljen for hurtigt.
Cándido begik selvmord.
Svinget!
Begik han selvmord?
Og Ángela blev fundet på en strand
med halsen skåret over og en fransk lilje på brystet.
Det er umuligt, vi fangede jo morderen.
Jeg ville nå til det.
Enten var Cándido ikke alene om det,
eller også er liget ikke Ángelas.
Stop!
Så vi undersøger det.
Jeg får kvalme.
Kør langsomt.
Hallo.
Marina?
Du burde ikke være her.
Hvis vi fik 20 pesetas, hver gang vi hørte det,
var vi millionærer.
-Er det kvinden? -Hvad ved du om det?
Marina, det her er ikke for sjov.
-Du må gå. -Ricardo,
min far var en åben bog.
Jeg var altid med ham. Jeg ventede på ham.
-Behandl mig ikke anderledes. -Han var kommissær.
Det er hende.
Må jeg komme ind?
Marina...
Den første mislykkede sag glemmer man aldrig.
Det plejede din far at sige.
Vi har gjort alt, hvad vi kunne gøre.
Nej.
Ikke alt.
Vi må hjem til Castaño.
Morderen er stadig på fri fod.
Cándido dræbte hende, før han så os på havnen.
Nej, han havde ikke nok tid.
Liget blev fundet i Finisterre.
Jeg tror, Cándido var lejemorder.
-Hvad mener du? -Han blev hyret til at distrahere os.
Den rigtige morder må have følt sig trængt op i et hjørne
og have fundet en lejemorder.
-En lejemorder til... -Nej.
Vi tager ikke hjem til Castaño.
Hvad?
Vi må tænke os om.
Før vi går ind i løvens hule, må vi analysere det hele igen.
Handler det om din medalje?
Hvad?
Dit ego er tilfredsstillet. Nu er du ligeglad.
Hvordan kan du sige det?
Det er meget uretfærdigt sagt.
Héctor, der er en kvinde, som stadig er i live.
Jeg stopper ikke.
Hvis det er okay med dig, skifter jeg.
Undskyld mig.
Hallo?
Undskyld mig.
Det her er privat ejendom.
Jeg har en aftale med kriminalbetjenten.
Frk. Quiroga.
Ja.
Følg mig.
-Jeg elsker punktlighed. -Jeg elsker ligefremhed.
Jeg forventede ikke en middag.
For mig er forretning ikke uforenelig med fornøjelse.
Jeg spiser normalt nu.
Vil du spise med?
Jeg vidste ikke, du boede i et palads.
Mange tak, men det er ikke mit. Det er min kones.
-Er du gift? -Enkemand.
-Det gør mig ondt. -Ikke mig.
Ægteskabet var en fiasko fra starten.
Skal vi drikke på det? Tak, Simón.
Du har sikkert fundet ud af, at jeg fortalte sandheden om Cándido.
Hvad er din teori?
At Cándido arbejdede for en,
og den person udryddede ham af frygt for at blive identificeret.
En med adgang til politistationen og cellerne.
Netop.
Sikkert en betjent.
Ja, sikkert.
Hvad skyldes invitationen?
Jeg ville fortælle om min plan.
Jeg vil holde en fest herhjemme, en særlig fest.
Ligesom dem, de holdt i Vandets hus.
Hvorfor?
Så den eneste prostituerede, der undslap morderen, vender tilbage.
-Margó? -Ja, Margó.
Kender du hende?
Ja, men jeg ved ikke, hvor jeg skal finde hende.
Derfor har jeg brug for dig.
En ekstraordinær kvinde til at fange en ekstraordinær morder.
Det er ikke for mine færdigheder. Jeg skal udgive mig for hende.
Klog pige.
-Det giver ikke mening. -Du har samme hudfarve.
Hun er slank, med faste bryster...
Pas på, hvad du siger.
Jeg sagde jo, at forretning ikke er uforenelig med fornøjelse.
Du skal blot have paryk på,
en af hendes kjoler og hendes paradisfuglmaske,
den, hun bar til de store fester.
Hvad siger min bror?
Din bror hverken ved eller vil kende til planen.
Hans ego er for stort til at indrømme, at han begik en fejl
ved at give en civil en medalje, før selv halvdelen af sagen var løst.
Hvorfor bærer de masker til festerne?
For at bevare gæsternes privatliv.
De tager dem kun af ved særlige øjeblikke.
Sagen er, at du er betjent og stamgæst hos Vandets hus.
Måske undslap Margó dig, og nu skal jeg klæde mig ud som hende,
så dit syge sind kan afslutte planen.
Jeg indrømmer, det ville være en god idé...
...hvis jeg var morderen, selvfølgelig.
Du virker bange.
Mænd skræmmer mig aldrig.
Jeg føler mig svimmel.
Hvad har du gjort? Bedøvet mig?
Slip mig.
-Héctor! -Slip mig.
Héctor!
Denne vej.
Vent på mig.
Héctor.
Tror du, det er den vej?
Alle disse tårne har en udgang nederst.
Jomfru Mariaer.
Det er Jomfru Mariaer!
En ultra-katolsk politimand, der ønsker at gøre en ende på kødets synd.
-Det forklarer den franske lilje. -Ja.
Han rensede sine ofre, før han dræbte dem.
Leder I efter noget særligt?
Ja, udgangen.
Men vi har fundet dine moralske standarder.
En skam, du ikke vidste, jeg er immun over for opiater.
Hvad var det? Læbestiften, ikke?
Det ved jeg ikke. Måske et mirakel fra Jomfruen af Karmel.
Hvis ikke vi samarbejder, finder vi ikke morderen.
Lyt ikke til ham, han lyver.
Nej, jeg lyver ikke. Jeg vil sætte en stopper for alt det her.
Og forhindre dem i at dræbe kvinder.
Jeg skal udgive mig for Margó for at lokke morderen.
-Hvad? -Kun hvis hun udgiver sig for Margó,
kan vi tiltrække hans opmærksomhed.
Det ville bringe hende i fare.
Det er derfor, du og jeg er her. For at beskytte hende.
Jeg tilbyder hende muligheden for at arbejde undercover.
Det er enhver god betjents drøm.
Nej.
Tænk over det.
Det er en aftale.
Men jeg vil kende alle planens detaljer
og have flere til at beskytte mig.
Se.
Hvad?
Godmorgen!
Du er skamløs, kære.
Hvad er der? Jeg sagde godmorgen.
Se, hvor foruroligende.
HAR FRK. QUIROGA FUNDET KÆRLIGHED?
Jeg mener... Undskyld mig?
Helt ærligt! Vi talte bare.
Talte? Selv ikke tante Edelmira, som er døv som en dør,
står så tæt på en mand for at høre ham.
-Og din bror er en offentlig person. -Wauw!
Nu ved vi, hvem vi skal takke for denne billige sprøjte.
Din mor havde ret til at vide det.
Mor, journalisten søger bare sensationer.
Castaño og jeg talte om fortrolige ting,
så vi ville ikke råbe det.
Og nu, hvis jeg må, vil jeg ud at shoppe.
-Det må jeg vel, ikke, mor? -Jo, kære.
Er du stadig vred?
Jeg var dum, jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde så mange dumme ting.
Jeg er ked af det, Héctor.
Ja, jeg ville gerne have delt medaljen.
Men det er også sandt, at var det ikke for mig,
var morderen sluppet af sted med det.
Den smule arrogance klæder dig.
I det mindste smiler du.
Jeg lader dig ikke tale sådan til mig igen.
Rolig, det sker ikke igen. Den næste medalje bliver min.
Du er umulig.
Der er det.
Et øjeblik. Jeg kommer.
Du er stadig så smuk som altid.
Héctor.
Milagros.
Du glemte alt om mig, din djævel.
Lad os se indersiden af den frakke.
Nogle ting ændrer sig aldrig.
Denne mand er fuld af overraskelser.
Det ved jeg.
Frk. Marina Quiroga, datter af...
Af selveste Alfonso Quiroga.
Kendte du min far?
Var det ikke for ham, var jeg sikkert ikke i live.
Lad os bare sige, der er folk, der ikke accepterer en, der er anderledes.
Vi har en fest i aften, som kræver, at vi forvandler os.
Javel.
Så er I kommet det rette sted.
Følg med denne vej, Marina.
Jeg viser kun dette til rigtige venner.
Tak.
Det her er lige, hvad vi leder efter!
Jeg har andre lignende i andre farver,
men jeg har denne til minde om en meget særlig person.
Og til dig, Héctor?
-Hvad? -Måske noget i den her stil. Se.
Undskyld, må jeg låne telefonen?
Jeg skal tale med Pablo.
Javel.
-En telefon? -Omme bagved.
Tak.
-Héctor, se. -Ja, noget, der passer til den her.
Med den her?
Vi kan ikke stole på fangen.
Han må have ment noget andet, da han sagde, djævlen kvalte ham.
Arturo, jeg tror, fangen ved, hvad han siger.
-Ved du, hvad du laver? -Hvad?
Alle taler om Marina.
Jeg taler helst ikke om en dame, hvis hun ikke er der.
Jeg er en gentleman.
Det er jeg ikke, så pas hellere på.
Skal jeg gå til ekstremer, gør jeg det.
Selv hvis det påvirker din karriere.
-Truer du mig? -Nej.
Jeg råder dig til at holde dig fra min søster.
Cabanillas, til laboratoriet.
Hej, Zarco.
Zarco. Hvad kan jeg hjælpe med?
Pablo, det er Marina.
-Frk. Quiroga. -Jeg må bede om en tjeneste.
Tjek politifilerne og se, om der står noget om Castaño.
Wow.
Vi skal mødes i aften om et anliggende.
-Hvilket? -Pablo, fokusér.
Jeg skal vide, om hans karriere er så pletfri, som han påstår.
Javel.
Og hvis jeg finder noget?
Så kom hjem til ham kl. 22 iført jakkesæt og maske.
Der afholdes en fest som dem i Vandets hus.
Hvad? Er du gået fra forstanden?
Jeg må smutte.
Nej, Marina! Hør her...
HAR MARINA QUIROGA FUNDET KÆRLIGHEDEN?
Inderst inde ville min mor elske ham.
Rig og from. En drømmemand.
Forførende og mørk. Han er grev Dracula.
-Jeg mener det. -Det gør jeg også.
Bed han mig, ville jeg være udødelig og uden tvivl finde morderen.
Hvor er du elegant!
Jeg henter maskerne.
Er alt okay her?
Har du aldrig lært at banke på?
Hold op med at beklage dig, og giv mig din hånd.
Jeg kan se, du ikke er klar endnu.
Jeg kan ikke spænde min bustier.
Jeg kan ikke trække vejret.
De her kvinder fortjener kredit.
Dyb indånding.
-Nej, jeg kan ikke. -Slap af, frk. Quiroga.
Du er klar.
Hvad fandt du ud af?
Vi har et vidne, der hævder, at han så en gå ind i cellen...
Og?
Han siger, at det var selveste Djævlen, der kvalte ham.
Antyder du, at vores morder har horn og en hale?
Nej.
Jeg siger, at hvem end der gjorde det, må være et rigtigt monster.
Klar?
Jeg venter på dig ved trappen.
Noget galt?
Hvad? Nej.
Må jeg få kjolen?
Gør det ikke, hvis du ikke føler dig tryg.
Min far ville aldrig have opgivet nu.
Du har intet at bevise.
Men det vil jeg.
Kan du huske planen?
Jeg er klar.
Slap af.
Bemærk mændene med klovnemaskerne. De er mine.
De bærer alle samme maske.
Tal ikke med folk, så genkender de dig ikke.
Bare rolig, vi er her for at beskytte dig.
Held og lykke.
Det var selveste Djævlen, der kvalte ham.
Héctor, morderen bar en dæmonmaske, da han angreb Cándido.
-Hvad? -Galningen havde ret.
Hold udkig efter mænd med en dæmonmaske.
-Det kan være ham. -Selvfølgelig.
-Du bed nær min finger af! -Pablo, hvad laver du her?
Dæk dit ansigt.
Opfør dig normalt.
-Hvor er Marina? -Hun er klædt ud som Margó,
kvinden på maleriet, for at finde morderen.
Hvad? Det er vanvittigt.
Castaño blev efterforsket for sin kones mord.
Du godeste!
Vi må finde Marina.
Han kan være morderen.
Af sted!
Det er signalet.
Auktionen. Auktionen for Margó!
Undskyld mig. Undskyld.
Denne vej.
Mine kære venner,
mange af os har sørget over tabet af Vandets hus
og tabet af dets smukke kvinder.
Lad denne aften være en hyldest for de kvinder,
der fik en forfærdelig død.
Lad os fejre, at vi stadig kan nyde...
...den smukke Margó.
Denne aften
siger Margó for evigt farvel til disse fester.
Vi må have hende ud.
Margó,
du må gå.
Stol på mig. Bare rolig.
-Frøken. Hej! -Jerome.
Auktionen begynder.
Vi begynder med et bud på 10.000 pesetas...
-Lad os gå. -...for Margós sidste nat.
Den mest eftertragtede kvinde i øjeblikket!
Ti tusind!
Atten tusind? Nitten tusind?
Enogtyve tusind!
For sidste nat med Margó. Treogtyve tusind?
Femogtyve tusind? Seksogtyve tusind? Herre omme bagved.
Syvogtyve tusind!
Otteogtyve tusind for Margós uforglemmelige sidste nat.
Niogtyve tusind til den herre!
-Mig! -Tredive tusind!
Skynd dig!
Her! Se!
Det er en af Castaños mænd.
Frøken!
Marina.
AFSNIT 4: MASKEBAL
Tekster af: Jonas Winther Christensen
Kreativ supervisor: Lotte Udsen