‫בלשית פרטית‬
‫בראבו!‬
‫היום אני מלא בשמחה גדולה‬
‫על כך שאני זוכה להגיש את מדליית ההצטיינות האזרחית‬
‫לאדון הקטור הוגו.‬
‫הוא לא רק אזרח אמיץ ומכובד,‬
‫הוא גם חלק ממשפחת קירוגה.‬
‫הודות לו, הצלחנו ללכוד רוצח.‬
‫אני בטוח ש-30 השנים שבהן שירת את אבי‬
‫לימדו אותו שטובת הכלל היא מעל לכל דבר אחר.‬
‫ברכותיי, הקטור. הודות לך, העיר יכולה להירגע.‬
‫תודה.‬
‫אני מרוגש.‬
‫תודה.‬
‫ללא ספק, אביך, אדון אלפונסו קירוגה,‬
‫היווה דוגמה בשבילי‬
‫כשוטר, אבל מעל הכול... כבן אדם.‬
‫ואני בטוח שאילו הוא היה כאן היום,‬
‫הוא היה גאה מאוד,‬
‫לא רק בי, אלא גם...‬
‫בגברת מרינה.‬
‫גברת מרינה קירוגה היא האישה האמיצה ביותר שאי פעם הכרתי.‬
‫ואני קיבלתי את המדליה הזאת היום‬
‫בזכותה.‬
‫בלעדייך, דבר מזה לא היה אפשרי.‬
‫המדליה הזאת היא גם שלך.‬
‫בראבו!‬
‫כן... כולנו מכירים את מרינה וכולנו יודעים שהיא אוהבת לדחוף את האף שלה לכל מקום.‬
‫יש לך מזל, הקטור,‬
‫מפני שהיא חשבה שהטקס שלי לא מעניין כל כך.‬
‫אני מקווה שאתה תשיג ממנה את התמונה המשפחתית.‬
‫ועכשיו, רבותיי...‬
‫תודה על נאום יפהפה, הקטור.‬
‫תודה שאת יפה כתמיד, מרינה.‬
‫- רמון? איפה רמון? - כאן.‬
‫אל תיתן לה להימלט לקניות הפעם.‬
‫ועכשיו, גבירותיי ורבותיי,‬
‫הגיע הזמן להרים כוסית כי העיר שוב בטוחה.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫הוא כזה מרושע.‬
‫אל תיתני לו את העונג לעצבן אותך.‬
‫- הוא השפיל אותי מול כולם. - הוא ניסה.‬
‫יום אחד אני אצא לשם‬
‫ואספר לכולם כמה דברים על סגן הניצב.‬
‫אני אשמח שתוודאי שאני נוכח ביום ההוא כדי להריע לך.‬
‫תודה.‬
‫אני כל כך גאה בחבר הכי טוב שלי...‬
‫את מרשה לי?‬
‫תסלח לי, סגן הניצב.‬
‫איפה זה?‬
‫- הרגע הודיעו לנו. - מה הפרטים?‬
‫תישאר פה. אבדוק במה מדובר.‬
‫מי השגיח על קנדידו אקספוסיטו?‬
‫- נראה לי שזה קרה בחילופי המשמר. - נראה לך?‬
‫האסיר בתא ליד ראה משהו.‬
‫- תחקרו אותו? - אנחנו מחכים להוראות ממך.‬
‫אעשה את זה בעצמי.‬
‫אתם תישארו כאן. ואל תגידו מילה.‬
‫המסיבה חייבת להימשך. קבניאס, קדימה.‬
‫את צריכה משהו, גברת קירוגה?‬
‫כמה אלגנטי אתה נראה היום, הבלש.‬
‫לא בכל יום אזרח‬
‫מקבל מדליה על מעצר של רוצח סדרתי.‬
‫זה נכון.‬
‫בדרך כלל לא נותנים לנו לעשות כלום. לאזרחים, כלומר.‬
‫כן.‬
‫הייתי רוצה לדעת למה אחי נאלץ לעזוב במהירות כזו,‬
‫אבל אני מניחה שלא תוכל לומר לי.‬
‫למען האמת, אנחנו לא במשמרת היום,‬
‫אבל אם תרצי...‬
‫נוכל להזמין אותך לריקוד, גברת קירוגה.‬
‫אהבתי את האומץ שלך, הבלש. אבל אתה לא הטעם שלי.‬
‫מרינה!‬
‫אני באה!‬
‫אולי כדאי שאיידע את אמי על היעדרותו של אחי.‬
‫כן. הוא בשירותים, נכון?‬
‫בסדר גמור. אתה חייב לי, ואני רוצה לדעת עוד.‬
‫מה גרם לאחי לעזוב את המסיבה במהירות כזו?‬
‫מרינה, מה את עושה?‬
‫אני באה, אימא!‬
‫מרינה!‬
‫לפני שאלך, אני רוצה כותרת.‬
‫מרינה!‬
‫תסתובבי.‬
‫סליחה, שוב דרכתי על הרגל שלך.‬
‫תודה.‬
‫- ביי. - רמון.‬
‫דונה אסונסיון.‬
‫הוא ריסק לי את הרגל, האיש הארור הזה.‬
‫אני חייב לומר לך משהו, אבל לא כאן.‬
‫תפגשי אותי למטה.‬
‫מי, אני?‬
‫היי, לורדיטס, את יודעת איפה הקטור?‬
‫הוא שם.‬
‫כולם מברכים אותו.‬
‫אם אימי תשאל, תגידי שהייתי זקוקה לאוויר צח.‬
‫לא! בעצם, אל תגידי לה כלום.‬
‫שלום?‬
‫קסטניו!‬
‫שלום?‬
‫שלום!‬
‫אתה רוצה להפחיד אותי למוות?‬
‫תסלחי לי, אבל עדיף שלא יראו אותנו ביחד.‬
‫נכון. אני מכירה את המוניטין שלך.‬
‫והבלש סארקו...‬
‫עדיף שלא ידע על זה.‬
‫וואו, אני רואה שאתם צוות.‬
‫אני לא מחבב אירועים חברתיים כאלה.‬
‫יותר מדי גברים שרוצים טפיחה על הגב.‬
‫בתחנת המשטרה גרוע יותר,‬
‫שם אין שמפנייה וקאנאפס.‬
‫אז?‬
‫חבל שארטורו לא שעה להצעתי לתת לך את המדליה.‬
‫הצעת את זה?‬
‫אפילו אדם עיוור יכול לראות שאת ראויה לה.‬
‫כן. חבל שאני אישה, נכון?‬
‫לא חבל.‬
‫זה בדיוק מה שהופך אותך לכזו מרתקת.‬
‫את אינטליגנטית ואמיצה.‬
‫מה אתה רוצה ממני, קסטניו?‬
‫אני רוצה להגיע לעניין.‬
‫כל מה שאני רוצה ממך זה לדעת למה אחי עזב כל כך במהירות.‬
‫כמה חבל.‬
‫קנדידו אקספוסיטו נמצא תלוי בתא שלו.‬
‫מה?‬
‫- הוא התאבד? - לא אמרתי את זה.‬
‫יש לנו עד שראה מישהו נכנס לפני שזה קרה.‬
‫אז הוא נרצח?‬
‫רק אם נעבוד ביחד, נמצא את הרוצח.‬
‫אתחב לה את המצלמה לגרון!‬
‫לא, אל תלך! אני צריכה לדעת עוד.‬
‫צריך ללכת למקום פרטי יותר, מן הסתם.‬
‫- לאן? - לבית שלי, ב-22:00.‬
‫ניסיון יפה.‬
‫אני מבטיח שאני לא מנסה לפתות אותך.‬
‫אבל את מה שאני רוצה לומר לך אסור שאף אחד ישמע.‬
‫תן לי רמז.‬
‫- אנחלה, "הוולקנית", הפרוצה... - אני יודעת מי היא.‬
‫עשר שעות אחרי שקנדידו נעצר,‬
‫הגופה שלה הופיעה על החוף בפיניסטרה.‬
‫הגרון שלה היה משוסף ו"פלר דה ליס" היה חרוט על החזה שלה.‬
‫בבית שלי, ב-22:00.‬
‫זוז לפי הקצב.‬
‫כן. אני מנסה, גברתי.‬
‫קדימה, ככה.‬
‫קדימה, תראה, ככה.‬
‫לפי הקצב.‬
‫- אני מנסה, גברתי. - קדימה. ככה.‬
‫- תחזיק את היד שלי. - כן.‬
‫אנחנו רוקדים.‬
‫יקירתי.‬
‫אל תעצור, הקטור.‬
‫תקשיב, תתקרב, אני לא נושכת.‬
‫גבר! קדימה!‬
‫אני פשוט... אני צריך לצאת לרגע.‬
‫- נו, באמת! - אני חייב לצאת. סלחי לי.‬
‫לאן אתה הולך? תישאר איתי.‬
‫מועדון הימאים‬
‫אפשר לדעת לאן אנחנו נוסעים?‬
‫תראה בקרוב.‬
‫אני פוגשת את קסטניו בבית שלו, הוא ייתן לי רמזים חדשים.‬
‫אבל קודם אני רוצה לבדוק שהוא לא משקר לי.‬
‫יש עיקול!‬
‫אבל הוא רודף שמלות, ומסוכן.‬
‫אסור לך ללכת לבית שלו.‬
‫זה לא ביקור חברתי, הקטור. זה קשור לרוצח ה"פלר דה ליס".‬
‫אבל התיק הזה כבר פוענח. המדליה שלי, זוכרת?‬
‫אני חוששת שאחי פעל בפזיזות כשנתן לך את המדליה הזו.‬
‫קנדידו התאבד.‬
‫יש עיקול!‬
‫מה זאת אומרת, התאבד?‬
‫ואנחלה, "הוולקנית", נמצאה על החוף בפיניסטרה,‬
‫עם גרון משוסף וה"פלר דה ליס" על החזה שלה.‬
‫אבל זה לא ייתכן, תפסנו את הרוצח.‬
‫זה מה שאני מנסה לומר.‬
‫או שקנדידו הוא לא היחיד מאחורי כל זה,‬
‫או שאנחלה היא לא האישה המתה.‬
‫תבלמי!‬
‫אנחנו נוסעים לברר.‬
‫יש לי בחילה.‬
‫לאט יותר.‬
‫שלום!‬
‫מרינה?‬
‫את לא אמורה להיות כאן.‬
‫אילו קיבלנו 20 פזטות בכל פעם ששמענו את זה,‬
‫היינו מיליונרים.‬
‫- זאת האישה שנמצאה מתה על החוף? - מה את יודעת על זה?‬
‫מרינה, זאת לא בדיחה.‬
‫- את חייבת לעזוב. - ריקרדו,‬
‫אבא שלי מעולם לא שמר סודות.‬
‫הייתי איתו כל הזמן. הייתי נשארת במכונית ומחכה לו.‬
‫- למה עכשיו זה שונה? - הוא היה סגן ניצב.‬
‫זאת היא.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫מרינה...‬
‫התיק הכושל הראשון תמיד נחרט בלב.‬
‫זה מה שאבא שלך היה אומר.‬
‫עשינו כל מה שיכולנו.‬
‫לא.‬
‫לא הכול.‬
‫חייבים ללכת לבית של קסטניו.‬
‫הרוצח עדיין מסתובב חופשי.‬
‫קנדידו רצח אותה לפני שראה אותנו בנמל.‬
‫לא היה לו זמן.‬
‫הגופה נמצאה בפיניסטרה.‬
‫אני חושבת שקנדידו היה רוצח שכיר.‬
‫- מה זאת אומרת? - שכרו אותו כדי להסיח את דעתנו.‬
‫הרוצח האמיתי בטח הרגיש שהמשטרה סוגרת עליו‬
‫וחיפש מתנקש.‬
‫- מתנקש ל... - לא.‬
‫אנחנו לא הולכים לבית של קסטניו.‬
‫מה?‬
‫צריך לחשוב בהיגיון.‬
‫לפני שניכנס לגוב האריות, צריך לנתח מחדש את כל החלקים.‬
‫זה בגלל המדליה שלך?‬
‫מה?‬
‫סיפקת את האגו שלך ועכשיו לא אכפת לך.‬
‫איך את אומרת דבר כזה?‬
‫זה מאוד לא הוגן מצידך.‬
‫הקטור, יש אישה שעדיין חיה.‬
‫אני לא מתכוונת להפסיק.‬
‫ועכשיו, אם לא אכפת לך, אחליף בגדים.‬
‫ברשותך.‬
‫שלום?‬
‫תסלחי לי.‬
‫זה שטח פרטי.‬
‫יש לי פגישה עם הבלש קסטניו.‬
‫גברת קירוגה.‬
‫כן.‬
‫בואי איתי.‬
‫- אני אוהב שעומדים בזמנים. - ואני אוהבת לגשת לעניין.‬
‫לא ציפיתי לארוחת ערב.‬
‫מבחינתי, עסקים לא מתנגשים עם הנאות.‬
‫אני בדרך כלל אוכל ארוחת ערב בשעה הזאת.‬
‫תואילי להצטרף אליי?‬
‫לא ידעתי שאתה גר בארמון.‬
‫תודה רבה, אבל הוא לא שלי. הוא של אשתי.‬
‫- אתה נשוי? - לא, אלמן.‬
‫- צר לי. - לי לא.‬
‫הנישואים היו כישלון מההתחלה.‬
‫בואי נרים כוסית לכבוד זה? תודה, סימון.‬
‫אני מניח שגילית שסיפרתי את האמת על קנדידו.‬
‫מה התאוריה שלך?‬
‫התאוריה שלי היא שקנדידו עבד בשביל מישהו,‬
‫והאדם הזה החליט להרוג אותו מתוך פחד להיחשף.‬
‫מישהו עם גישה לתחנת המשטרה ולתאי המעצר.‬
‫בדיוק.‬
‫שוטר, כנראה.‬
‫כנראה, כן.‬
‫וזאת הזמנה בשביל...?‬
‫לספר לך את התוכניות שלי.‬
‫אני עומד לארגן מסיבה בבית, מסיבה מיוחדת.‬
‫כמו אלו שארגנו ב"בית המים".‬
‫בשביל מה?‬
‫בשביל להביא לשם את הפרוצה היחידה שהצליחה להימלט מהרוצח.‬
‫- מרגו? - מרגו, כן.‬
‫אתה מכיר אותה?‬
‫כן, אני מכיר אותה, אבל אני לא יודע איפה למצוא אותה.‬
‫לכן אני צריך אותך.‬
‫אישה יוצאת דופן שתתפוס רוצח יוצא דופן.‬
‫אתה לא צריך את כישורי הבלשות שלי, אתה צריך שאני אתחזה למרגו.‬
‫בחורה חכמה.‬
‫- אין בזה שום היגיון. - יש לכן אותו גוון עור.‬
‫היא רזה, יש לה חזה בולט...‬
‫תשמור על הפה שלך.‬
‫אמרתי לך, מבחינתי, עסקים לא מתנגשים עם הנאות.‬
‫נצטרך רק להשיג לך פאה,‬
‫את אחת מהשמלות שלה, ואת מסכת ציפור גן העדן שלה,‬
‫זאת שהיא הייתה עוטה במסיבות הגדולות.‬
‫מה אחי חושב על כל זה?‬
‫אחיך לא יודע וגם לא ידע דבר על זה.‬
‫יש לו יותר מדי אגו מכדי להודות שהוא עשה טעות‬
‫כשנתן מדליה לאזרח לפני שהצליח לפענח אפילו חצי מהתיק.‬
‫למה הם עטו מסכות במסיבות?‬
‫כדי לשמור על פרטיות האורחים.‬
‫הם הסירו אותן רק ברגעים מיוחדים.‬
‫אבל העניין הוא שאתה שוטר וגם לקוח קבוע ב"בית המים".‬
‫אולי מרגו נמלטה ממך ועכשיו אתה רוצה שאתחפש אליה‬
‫כדי לסיים את התוכנית בראשך החולני.‬
‫אני מודה שזה נשמע רעיון טוב...‬
‫אם הייתי הרוצח, כמובן.‬
‫את נראית מפוחדת.‬
‫גברים מעולם לא הפחידו אותי.‬
‫אלוהים. יש לי סחרחורת.‬
‫מה עשית לי? סיממת אותי?‬
‫עזוב אותי.‬
‫- הקטור! - בואי נלך.‬
‫הקטור!‬
‫מכאן.‬
‫חכה לי.‬
‫הקטור.‬
‫אתה חושב שזה בכיוון הזה?‬
‫לכל האחוזות האלה יש יציאות אחוריות.‬
‫פסלים של מריה הבתולה.‬
‫זאת מריה הבתולה!‬
‫שוטר אולטרה קתולי שרוצה לשים סוף לחטא תאוות הבשרים.‬
‫- זה מסביר את ה"פלר דה ליס". - כן.‬
‫הוא טיהר את הקורבנות לפני שרצח אותן.‬
‫מחפשים משהו מסוים?‬
‫כן, את היציאה.‬
‫אבל נראה שמצאנו את אמות המידה המוסריות שלך.‬
‫חבל שלא ידעת שאני עמיד לאופיאטים.‬
‫מה זה היה? השפתון, נכון?‬
‫אני לא יודעת. אולי נס מגבירתנו מהר הכרמל.‬
‫אם לא נעבוד ביחד, לא נצליח למצוא את הרוצח.‬
‫אל תקשיבי לו, הוא משקר.‬
‫לא, אני לא משקר. אני רוצה לשים סוף לכל זה,‬
‫ולמנוע מהם להרוג נשים.‬
‫הוא רוצה שאתחזה למרגו כדי לפתות את הרוצח.‬
‫- מה? - רק אם היא תתחזה למרגו‬
‫אנחנו נמשוך את תשומת ליבו.‬
‫אבל זה יסכן אותה.‬
‫בשביל זה אתה ואני כאן, כדי להגן עליה.‬
‫אני נותן לה הזדמנות להיות שוטרת סמויה.‬
‫זה החלום של כל שוטר טוב.‬
‫לא.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אבל אני רוצה לדעת את כל הפרטים של התוכנית‬
‫ושגברים נוספים ישגיחו עליי.‬
‫תראי.‬
‫מה?‬
‫בוקר טוב!‬
‫אין לך בושה, יקירתי.‬
‫מה? רק אמרתי בוקר טוב.‬
‫תראי למה אני נסערת.‬
‫"האם מרינה קירוגה מצאה אהבה?"‬
‫כלומר... סליחה?‬
‫נו, באמת! רק דיברנו.‬
‫דיברתם? אפילו הדודה אדלמירה שהיא חירשת לחלוטין‬
‫לא עומדת קרוב כל כך לגבר כדי לשמוע מה הוא אומר.‬
‫- ואחיך הוא דמות ציבורית. - וואו!‬
‫עכשיו אנחנו יודעים הודות למי יש לנו העיתון העלוב הזה בבית.‬
‫לאימא שלך יש זכות מלאה לדעת.‬
‫תראי, אימא. העיתונאית הזאת אוהבת שערוריות.‬
‫קסטניו ואני דיברנו על עניינים חסויים,‬
‫אז לא יכולנו לדבר בצעקות.‬
‫ועכשיו, אם יורשה לי, אני יוצאת לקניות.‬
‫- מותר לי, נכון, אימא? - כן, יקירתי.‬
‫אתה עדיין כועס?‬
‫התנהגתי בטיפשות, אני לא יודעת איך אמרתי כל כך הרבה דברים טיפשיים.‬
‫אני מצטערת מאוד, הקטור.‬
‫אני מודה שהייתי שמחה לחלוק איתך את המדליה.‬
‫אבל זה גם נכון שאילולא אני,‬
‫הרוצח היה מצליח להתחמק.‬
‫השחצנות הקלה הזאת הולמת אותך מאוד.‬
‫לפחות אתה מחייך.‬
‫אני לא אסכים שתדברי אליי ככה שוב.‬
‫אל תדאג, זה לא יקרה שוב. המדליה הבאה תהיה שלי.‬
‫את בלתי אפשרית.‬
‫הינה זה.‬
‫רגע אחד. אני באה.‬
‫את עדיין יפה, כמו תמיד.‬
‫הקטור.‬
‫מילגרוס.‬
‫שכחת ממני לגמרי, רשע אחד.‬
‫בוא נראה את בטנת המעיל.‬
‫יש דברים שלא משתנים.‬
‫האיש הזה מלא בהפתעות.‬
‫אני יודעת.‬
‫גברת מרינה קירוגה, הבת של...‬
‫לא אחר מאשר אלפונסו קירוגה.‬
‫הכרת את אבי?‬
‫בלעדיו לא הייתי בחיים, כנראה.‬
‫בואי נגיד שיש אנשים שלא מקבלים אדם שונה מהם.‬
‫יש לנו מסיבה הערב שבשבילה אנחנו צריכים לשנות את עצמנו.‬
‫הבנתי.‬
‫אז הגעתם למקום הנכון.‬
‫בואי איתי, מרינה.‬
‫אני מראה את זה רק לחברים אמיתיים.‬
‫תודה.‬
‫זה בדיוק מה שחיפשנו!‬
‫יש עוד כמה זהות בצבעים אחרים,‬
‫אבל אני שומרת את זאת לזכרה של אישה מיוחדת מאוד.‬
‫ובשבילך, הקטור?‬
‫- מה? - אולי משהו כזה. תראי.‬
‫תסלחי לי, אוכל לעשות שיחת טלפון?‬
‫אני צריכה לדבר עם פבלו.‬
‫בסדר גמור.‬
‫- טלפון? - מאחור.‬
‫תודה.‬
‫- הקטור, תראה. - כן, משהו שילך עם זה.‬
‫עם זה?‬
‫אי אפשר לסמוך על האסיר הזה.‬
‫הוא בטח התכוון למשהו כשאמר שהשטן חנק את קנדידו.‬
‫ארטורו, נראה לי שהאסיר הזה יודע על מה הוא מדבר.‬
‫- ואתה יודע מה אתה עושה? - מה?‬
‫כולם מדברים על אחותי.‬
‫אני לא אוהב לדבר על הגברת כשהיא לא נוכחת.‬
‫אתה יודע שאני ג'נטלמן.‬
‫אני לא, אז כדאי שתיזהר.‬
‫אנקוט באמצעים קיצוניים אם אצטרך.‬
‫גם אם זה ישפיע על הקריירה שלך במשטרה.‬
‫- אתה מאיים עליי? - לא.‬
‫אני מייעץ לך בנימוס לשמור מרחק מאחותי.‬
‫קבניאס, למעבדה.‬
‫סארקו. שלום.‬
‫הבלש סארקו מדבר. כיצד אוכל לעזור?‬
‫פבלו, זאת מרינה.‬
‫- גברת קירוגה. - יש לי טובה לבקש.‬
‫אני צריכה שתבדוק בתיקים המשטרתיים אם כתוב משהו על קסטניו.‬
‫וואו.‬
‫אנחנו נפגשים היום.‬
‫- איזה עניין? - פבלו, תתרכז בבקשה.‬
‫אני צריכה לדעת אם הקריירה של קסטניו היא ללא רבב, כפי שהוא טוען.‬
‫בסדר גמור.‬
‫ואם אמצא משהו?‬
‫אם תמצא, תגיע לבית שלו ב-22:00 בחליפה ומסכה.‬
‫הוא עורך מסיבה כמו המסיבות שהיו ב"בית המים".‬
‫מה? השתגעת?‬
‫אני חייבת לסיים.‬
‫לא! מרינה! מרינה, תקשיבי...‬
‫האם מרינה קירוגה מצאה אהבה?‬
‫עמוק בפנים, אימא הייתה אוהבת אותו.‬
‫עשיר ומסור לדת, מה עוד אפשר לבקש?‬
‫ופתיין ואפל. הוא הרוזן דרקולה.‬
‫אני רציני, גברתי. גם אני.‬
‫אם הוא ינשוך אותי בצוואר, אהפוך לבת אלמוות ובטוח אמצא את הרוצח.‬
‫תראה כמה אתה אלגנטי!‬
‫אני אביא את המסכות.‬
‫הכול בסדר כאן?‬
‫לא לימדו אותך לדפוק בדלת?‬
‫את יכולה להפסיק להתלונן ולהושיט לי את ידך?‬
‫אני רואה שאת עדיין לא מוכנה.‬
‫אני לא מצליחה לסגור את המחוך שלי.‬
‫אני לא נושמת.‬
‫מגיע לנשים האלו קרדיט.‬
‫תנשמי עמוק.‬
‫- לא, אני לא יכולה. - תירגעי, גברת קירוגה.‬
‫את מוכנה.‬
‫מה גילית?‬
‫יש עד שטוען שהוא ראה מישהו נכנס לתא...‬
‫ו...?‬
‫והוא אומר שהשטן בעצמו הוא זה שחנק את קנדידו.‬
‫אתה רומז שלרוצח שלנו יש קרניים וזנב?‬
‫לא.‬
‫אני אומר שמי שעשה את זה חייב להיות מפלצת אמיתית.‬
‫מוכנה?‬
‫אחכה לך במדרגות.‬
‫את בסדר?‬
‫מה? כן.‬
‫אפשר לקבל את השמלה?‬
‫אל תעשי את זה אם את לא מרגישה בטוחה.‬
‫אבא שלי בחיים לא היה מוותר בשלב הזה.‬
‫גברתי, את לא צריכה להוכיח כלום.‬
‫אבל אני רוצה.‬
‫את זוכרת את התוכנית?‬
‫אני מוכנה.‬
‫תירגעי.‬
‫הגברים במסכות הליצן הם שלי.‬
‫כולם עוטים את אותה מסכה.‬
‫אל תדברי עם אנשים כדי שלא יזהו אותך.‬
‫אל תדאגי, אנחנו כאן כדי להגן עלייך.‬
‫בהצלחה.‬
‫השטן בעצמו הוא זה שחנק אותו.‬
‫הקטור, הרוצח לבש מסכה של השטן כשהוא תקף את קנדידו.‬
‫- מה? - האיש המשוגע צדק.‬
‫תסתכל על כל גבר במסכה של שטן.‬
‫- זה עלול להיות הוא. - כמובן.‬
‫- כמעט תלשת לי את האצבע! - אדון פבלו, מה אתה עושה כאן?‬
‫תסתיר את הפנים.‬
‫תתנהג רגיל.‬
‫- איפה מרינה? - מרינה מחופשת למרגו,‬
‫האישה מהציור, כדי לתפוס את הרוצח.‬
‫מה? זה מטורף.‬
‫אנדרס קסטניו נחקר על מותה של אשתו.‬
‫אלוהים!‬
‫חייבים למצוא את מרינה עכשיו.‬
‫הוא עלול להיות הרוצח.‬
‫בוא נזוז!‬
‫זה הסימן.‬
‫המכירה הפומבית של מרגו!‬
‫סלחו לי. סליחה.‬
‫מכאן.‬
‫חברים יקרים,‬
‫רבים מאיתנו התאבלו על אובדן "בית המים",‬
‫ועל אובדן הנשים היפות שעבדו בו.‬
‫הערב הזה ישמש כמחווה לאותן נשים,‬
‫שסופן היה כה נורא.‬
‫בואו נחגוג את העובדה שאנחנו עדיין יכולים ליהנות...‬
‫ממרגו היפהפייה.‬
‫הלילה,‬
‫מרגו תיפרד לשלום מלילות "בית המים".‬
‫חייבים להוציא אותה משם.‬
‫מרגו...‬
‫את יכולה ללכת.‬
‫תסמכי עליי. אל תדאגי.‬
‫- גברתי. היי! - ג'רום.‬
‫המכירה הפומבית החלה.‬
‫נתחיל בהצעה של 10,000 פזטות...‬
‫בוא נזוז. ...ללילה האחרון של מרגו.‬
‫האישה המבוקשת ביותר כרגע!‬
‫עשרת אלפים!‬
‫שמונה עשר אלף, תשעה עשר אלף.‬
‫עשרים ואחת אלף, רבותיי.‬
‫בעבור הלילה אחרון עם מרגו. אני שומע 23,000?‬
‫עשרים וחמישה אלף. עשרים ושישה אלף. הבחור מאחור, בסדר גמור.‬
‫עשרים ושבעה אלף!‬
‫עשרים ושמונה אלף בשביל לילה אחרון ובלתי נשכח עם מרגו.‬
‫עשרים ותשעה אלף לבחור!‬
‫- אני! - שלושים אלף פזטות!‬
‫מהר!‬
‫כאן! תראה!‬
‫זה אחד מאנשיו של קסטניו.‬
‫גברתי!‬
‫מרינה.‬
‫בלשית פרטית פרק 4: נשף המסכות‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬