ПРИВАТНА СПРАВА
Браво!
Сьогодні я з великим задоволенням
маю змогу вручити медаль «За громадянські заслуги»
містеру Гектору Хуґо.
Він хоробрий і шанований громадянин,
а також член сім'ї Кіроґа.
Завдяки йому ми змогли спіймати вбивцю.
Я впевнений, що 30 років на службі в мого батька
навчили його, що загальне благо вище всього іншого.
Вітання, Гекторе. Завдяки вам місто в безпеці.
Дякую.
Я приголомшений.
Дякую.
Без сумніву, ваш батько, містер Альфонсо Кіроґа,
служив прикладом для мене
як поліцейський та, передусім, як людина.
Я впевнений, якби він сьогодні був з нами,
то дуже пишався б
не лише мною, але й…
міс Мариною.
Міс Марина Кіроґа – це найсміливіша жінка, яку я зустрічав.
І якщо мені вручили цю медаль сьогодні,
то це завдяки їй.
Без вас це все було б неможливо.
Ця медаль також ваша.
Браво!
Так, усі ми знаємо Марину, й усі ми знаємо, що вона всюди пхає носа.
Ви щасливі, Гекторе.
Мою церемонію вона не вважала надто цікавою.
Сподіваюся, у вас вийде зробити сімейне фото.
А тепер, джентльмени…
Дякую за красиву промову, Гекторе.
Дякую, Марино, що залишаєшся такою ж прекрасною.
- Рамон? Де Рамон? - Тут.
Не дайте їй утекти на закупи цього разу.
А тепер, леді та джентльмени,
нарешті піднімемо тост, бо ми знову в безпечному місті.
- Будьмо. - Будьмо.
Він такий підлий.
Ваше роздратування його тішить.
- Він принизив мене перед усіма. - Він спробував.
Одного дня я вийду туди
і розповім кілька речей про пана інспектора.
Тоді не забудьте запросити мене, щоб я вам поаплодував.
Дякую.
Я пишаюся своїм найкращим другом.
Дозволите?
Перепрошую, інспекторе.
Де це?
- Нам щойно сповістили. - Які деталі?
Стій тут. Я піду подивлюся.
Хто наглядав за Кандідо Експозіто?
- Думаю, охорону саме змінювали. - Думаєш?
В'язень у сусідній камері щось побачив.
- Його допитали? - Ми чекаємо на ваш наказ.
Я зроблю це сам.
Ви двоє залишайтесь тут. Ані слова.
Свято має тривати. Кабанільясе, пішли.
Вам щось потрібно, міс Кіроґа?
Як ви елегантно виглядаєте, детективе.
Не щодня цивільному
вручають медаль за арешт серійного вбивці.
Це правда.
Зазвичай нам не дозволяють нічого. Цивільним тобто.
Точно.
Я б хотіла знати, чому мій брат пішов у поспіху.
Певно, ви не можете сказати.
Ну, якщо чесно, ми сьогодні не на службі,
але якщо хочете,
ми можемо запросити вас до танцю, міс Кіроґа.
Мені подобається ваша сміливість. Але ви не мій типаж.
Марино!
Уже йду!
Мені слід повідомити маму про відсутність мого брата.
Він у вбиральні, чи не так?
Дуже добре. Ви мені винні, і я хочу знати більше.
Що змусило мого брата так швидко піти?
Марино, що ти робиш?
Я йду, мамо!
Марино!
Перш ніж піти, я хочу заголовок.
Марино!
Покрутіться.
Вибачте, я знову став вам на ногу.
Дякую.
- Бувайте. - Рамон.
Донья Асунсьйон.
Він розтовк мені ногу, от вилупок.
Я маю вам щось розповісти, але не тут.
Зустрінемося внизу.
Це до мене?
Лурдіто, ти знаєш, де Гектор?
Він там.
Усі його вітають.
Скажеш мамі, що я вийшла розвіятися.
Ні! Краще не кажи їй нічого.
Агов?
Кастаньйо!
Агов?
Привіт!
Хочете злякати мене до смерті?
Вибачте, але краще, щоб нас не бачили разом.
Так. Я знаю вашу репутацію.
І детектив Зарко…
Не кажіть йому про це.
Бачу, у вас командний дух.
Як мене дратують ці світські події.
Надто багато чоловіків шукають похвали.
У відділку ще гірше.
У нас немає шампанського й канапок.
Отже?
Шкода, що Артуро не прийняв мою пропозицію вручити медаль вам.
Вашу пропозицію?
Навіть сліпцю видно, що ви її заслуговуєте.
Ясно. Жаль, що я жінка, чи не так?
Насправді ні.
Це й робить вас такою захоплюючою.
А ще ваш розум і сміливість.
Чого ви від мене хочете?
Перейдемо до суті.
Від вас я хочу дізнатися, чому мій брат так швидко пішов.
Дуже шкода.
Кандідо Експозіто знайшли повішеним у камері.
Що?
- Він скоїв самогубство? - Я цього не казав.
У нас є свідок, що бачив, як хтось зайшов перед цим.
То його вбили?
Ми знайдемо вбивцю, тільки якщо працюватимемо разом.
Я запхаю цій жінці її камеру в горло!
Ні, не йдіть! Я хочу знати більше.
Поговорімо в більш приватному місці.
- Де? - Мій будинок, десята вечора.
Гарна спроба.
Запевняю, я не намагаюся звабити вас.
Але ніхто не повинен почути те, що я вам розкажу.
Дайте підказку.
- Анхела, Вулкан, повія… - Я знаю, хто це.
Коли Кандідо Експозіто заарештували,
тіло цієї жінки знайшли на пляжі в Фіністерре.
Її горло було перерізано, а на грудях вона мала символ лілії.
Мій будинок, десята вечора.
Слідуй за ритмом.
Я намагаюся, мем.
Ну ж бо, ось так.
Дивись, ось так.
Слідуй за ритмом.
- Стараюсь, мем. - Ось так.
- Тримай мою руку. - Так.
Ми танцюємо.
Любий.
Продовжуй, Гекторе.
Слухай, підійди ближче, я не кусаюся.
Ну ж бо!
Просто… Мені треба відійти.
- Заради бога! - Мушу йти. Вибачте.
Куди ти йдеш? Залишись зі мною.
МОРСЬКИЙ КЛУБ
Можна спитати, куди ми їдемо?
Скоро побачиш.
Я зустрічаюся з Кастаньйо в його домі, він дасть мені підказки.
Але спершу я маю знати, чи він не бреше.
Поворот!
Але той чоловік – бабій. І небезпечний.
Ви не можете приходити до нього.
Це не світський візит, Гекторе. Це щодо вбивці.
Але справу вже розв'язано. Моя медаль, пам'ятаєте?
Боюся, що мій брат поспішив із медаллю.
Кандідо скоїв самогубство.
Поворот!
Тобто – скоїв самогубство?
А Анхелу було знайдено на пляжі
з перерізаним горлом і символом лілії на грудях.
Але це неможливо, ми спіймали вбивцю.
Це я й хочу зрозуміти.
Або за цим стоїть не лише Кандідо,
або загибла – не Анхела.
Гальмуйте!
Ми підемо перевіримо.
Мене зараз знудить.
Їдьте повільніше.
Привіт!
Марино?
Ти не повинна тут бути.
Якби ми отримували 20 песет за кожне зауваження,
то були б мільйонерами.
- Це дівчина, яку знайшли на пляжі? - Що ти про це знаєш?
Марино, це не жарти.
- Ви мусите піти. - Рікардо.
Батько ніколи не мав секретів.
Я постійно була разом з ним. Я чекала на нього в машині.
- Стався до мене так само. - Він був інспектором.
Це вона.
Можна зайти?
Марино…
Перша невдала справа завжди закарбовується в серці.
Так казав ваш батько.
Ми зробили все, що могли.
Ні.
Не все.
Нам треба піти в будинок Кастаньйо.
Вбивця досі на волі.
Кандідо вбив її, перш ніж ми зустрілися в порту.
Ні, у нього не було часу.
Труп знайшли в Фіністерре.
Думаю, Кандідо був найманим убивцею.
- Що ви маєте на увазі? - Його найняли, щоб усіх відволікти.
Мабуть, справжнього вбивцю притиснула поліція,
і він шукав найманця.
- Найманця, щоб… - Ні.
Ми не підемо до Кастаньйо.
Що?
Нам треба слухатися розуму.
Перш ніж іти в лігво лева, треба проаналізувати всі деталі.
Це через твою медаль?
Що?
Ти задовольнив своє его, тепер тобі байдуже.
Як ви можете таке казати?
Це дуже несправедливо.
Гекторе, є жінка, яка досі жива.
Я не зупинюся.
Якщо ти не проти, я переодягнусь.
Вибачте.
Агов?
Перепрошую.
Це приватна власність.
У мене зустріч із детективом Кастаньйо.
Міс Кіроґа.
Так.
Пройдіть за мною.
- Я люблю пунктуальність. - А я – переходити до суті.
Ого, я не очікувала на вечерю.
Для мене робота не перешкоджає задоволенню.
І я зазвичай вечеряю в цей час.
Приєднаєтесь до мене?
Я не знала, що ви живете в палаці.
Дякую, але він не мій. Це моєї дружини.
- Ви одружений? - Вдівець.
- Мені шкода. - Мені ні.
Одруження було невдачею з самого початку.
Вип'ємо за це? Дякую, Сімоне.
Схоже, ви зрозуміли, що я розповів правду про Кандідо.
Яка ваша теорія?
Моя теорія – що Кандідо працював на когось,
і ця особа вирішила ліквідувати його, щоб не бути розкритою.
Хтось із доступом до відділку й камер.
Саме так.
Імовірно, поліцейський.
Імовірно, так.
І для чого ви мене запросили?
Розповісти про свої плани.
Я влаштую вечірку вдома, особливу вечірку.
Як ті, що проводилися в Домі Води.
Навіщо?
Повторна поява єдиної повії, яка втекла від вбивці.
- Марго? - Так, Марго.
Ви її знаєте?
Так, я знаю її, але не знаю, де її знайти.
Саме тому мені потрібні ви.
Виняткова жінка, щоб спіймати виняткового вбивцю.
Вам потрібні не мої детективні навички, а щоб я зіграла Марго.
Розумниця.
- Це безглуздя. - У вас однакова статура.
Вона струнка, має добрий бюст…
Обережніше з висловами.
Я ж сказав, для мене робота не перешкоджає задоволенню.
Тобі лише треба знайти перуку,
одну з її суконь і її маску райської птахи,
ту, яку вона носила на великих вечірках.
Що про це думає мій брат?
Твій брат про це нічого не знає і не дізнається.
Його его не дозволить йому визнати, що він помилився,
нагородивши громадянина, коли справа лише напіврозплутана.
Чому вони носили маски на вечірках?
Щоб зберегти анонімність гостей.
Вони знімали їх лише в особливі моменти.
Річ у тім, що ти поліцейський, а також завсідник Дому Води.
Можливо, Марго втекла від тебе, а тепер ти хочеш переодягти мене в неї,
щоб у твоїй хворій уяві завершити план.
Визнаю, це було б гарною ідеєю…
Якби, звичайно, я був убивцею.
Ти виглядаєш наляканою.
Чоловіки ніколи не лякають мене.
Боже. Мені паморочиться.
Що ти зі мною зробила? Ти задурманила мене?
Відпусти.
- Гекторе! - Ходімо.
Гекторе!
Сюди.
Зачекай на мене.
Гекторе.
Думаєш, нам сюди?
У цих маєтках завжди є чорний хід.
Діви Марії.
Це Діви Марії!
Ультравіруючий поліцейський, яких хоче покласти край плотському гріху.
- Це пояснює символ лілії. - Так.
Він очищав жертв, перш ніж убивати їх.
Шукаєте щось конкретне?
Так, вихід.
Але дивись, ми знайшли твої моральні стандарти.
Шкода, що ти не знала про мою стійкість до опіатів.
Що це було? Помада, чи не так?
Не знаю. Можливо, диво від Пресвятої Богородиці.
Якщо ми не співпрацюватимемо, то не знайдемо вбивцю.
Не слухайте його, він бреше.
Ні, я не брешу. Я хочу покласти цьому край.
І зупинити вбивства жінок.
Він хоче, щоб я прикинулася Марго й заманила вбивцю.
- Що? - Якщо вона прикинеться Марго,
лише тоді він прийде.
Але тоді вона буде в небезпеці.
Для цього є ми. Щоб захистити її.
Я пропоную їй можливість попрацювати копом під прикриттям.
Це мрія кожного хорошого поліцейського.
Ні.
Подумайте про це.
Домовилися.
Але я хочу знати всі деталі плану
й мати більше охорони.
Дивися.
Що?
Доброго ранку!
Ти безсоромна, люба.
Що таке? Я лише привіталася.
Це так засмучує.
«Марина Кіроґа знайшла кохання?»
Тобто… Пардон?
Прошу тебе! Ми лише говорили.
Говорили? Навіть тітка Едельміра, глуха як тетеря,
не наближається так до чоловіка, щоб почути його.
- І твій брат – публічна особа. - Ого!
Тепер ми знаємо, кому дякувати за те, що ця газета в нас.
Твоя мати має право знати.
Слухай, мамо. Це жовта преса.
Ми з Кастаньйо обговорювали конфіденційні теми,
тому ми не могли кричати.
А тепер, якщо можна, я піду за покупками.
- Мені ж можна, мамо? - Так, дорогенька.
Ти досі сердишся?
Я була дурна, не знаю, як я могла сказати стільки нісенітниць.
Мені дуже прикро, Гекторе.
Визнаю, що мені б хотілося розділити медаль.
Але також правда, що якби не я,
вбивці б це зійшло з рук.
Ця скромна зарозумілість вам дуже пасує.
Нарешті ти усміхаєшся.
Я більше не дозволю так зі мною розмовляти.
Не хвилюйся, так більше не станеться. Наступна медаль – моя.
З вами неможливо мати справу.
Ми на місці.
Один момент, я вже йду.
Ти все така ж прекрасна.
Гекторе.
Мілаґрос.
Ти про мене забув, негіднику.
Дай-но гляну на внутрішній бік пальта.
Деякі речі ніколи не змінюються.
Цей чоловік повний несподіванок.
Я знаю.
Міс Марина Кіроґа, дочка…
Самого Альфонса Кіроґи.
Ви знали мого батька?
Якби не він, мене, мабуть, уже не було б.
Скажімо так, існують люди, що не приймають відмінності інших.
У нас сьогодні вечірка, для якої нам треба перевтілитися.
Ясно.
Тоді ви у правильному місці.
Ідіть сюди, Марино.
Я показую це лише справжнім друзям.
Дякую.
Це саме те, чого ми шукали!
Я маю схожі в інших кольорах,
але цей я зберігаю на пам'ять про когось особливого.
А для тебе, Гекторе?
- Що? - Можливо, щось таке. Дивися.
Вибачте, мені можна подзвонити?
Треба поговорити з Пабло.
Дуже добре.
- У тебе є телефон? - У підсобці.
Дякую.
- Гекторе, дивися. - Так, щось, що пасує з цим.
Із цим?
Ми не можемо довіряти в'язню.
Він мав щось на думці, сказавши, що того задушив сам диявол.
Артуро, думаю, в'язень знав, що каже.
- Ти знаєш, що робиш? - Що?
Усі говорять про мою сестру.
Я не люблю говорити про леді позаочі.
Ти знаєш, що я джентльмен.
А я ні, тому будь обережнішим.
Якщо доведеться, я вживу крайніх заходів.
Навіть якщо це вплине на твою кар'єру.
- Ти мені погрожуєш? - Ні.
Я чемно раджу триматися подалі від моєї сестри.
Кабанільясе, у лабораторію.
Зарко. Привіт.
Детектив Зарко на лінії. Я можу допомогти?
Пабло, це Марина.
- Міс Кіроґа. - Мені потрібна послуга.
Перевір документи, можливо, у них є щось на Кастаньйо.
Ого.
У нас сьогодні зустріч.
- Чому? - Пабло, будь ласка, зосередься.
Я мушу знати, чи кар'єра Кастаньйо насправді бездоганна.
Дуже добре.
А якщо я щось знайду?
Тоді приходь до його дому о десятій у костюмі й масці.
Він влаштовує вечірку, як ті, що були в Домі Води.
Що? Ти з глузду з'їхала?
Мені треба йти, Пабло.
Ні, Марино! Марино, послухай…
МАРИНА КІРОҐА ЗНАЙШЛА КОХАННЯ?
Мама була б у захваті від нього.
Багатий і віруючий, чого ще просити?
І спокусливий та темний. Він граф Дракула.
- Я серйозно, міс. - Я теж.
Якби він укусив мене, я б була безсмертна і точно знайшла вбивцю.
Який ти елегантний!
Я принесу маски.
Усе добре?
Тебе не вчили стукати у двері?
Перестань скаржитися й подай мені руку.
Бачу, ти ще не готова.
Я не можу застібнути бюст'є.
Я задихаюся.
Ці жінки варті захоплення.
Вдихни.
- Ні, я не можу. - Розслабтеся, міс Кіроґа.
Ви готові.
Що ти дізнався?
Свідок стверджує, що бачив, як хтось зайшов у камеру…
І?
Він каже, що його задушив сам диявол.
Ти стверджуєш, що наш убивця має роги й хвіст?
Ні.
Я стверджую, що той, хто це зробив, – справжній монстр.
Готові?
Я зачекаю тебе біля сходів.
Щось не так?
Що? Ні.
Можеш подати сукню?
Не робіть це, якщо не почуваєтесь безпечно.
Мій батько ніколи б не здався на цьому етапі.
Міс, вам не треба нічого доводити.
Але я хочу.
Пам'ятаєте план?
Я готова.
Розслабся.
Мої люди носять маски клоунів.
У них усіх однакова маска.
Не говори з іншими, щоб тебе не впізнали.
Не хвилюйся, ми тут, щоб захистити тебе.
Щасти.
Його задушив сам диявол.
Гекторе, вбивця носив маску диявола, коли напав на Кандідо.
- Що? - Той божевільний мав рацію.
Пильнуй за чоловіками з масками демона.
- Це може бути він. - Звичайно.
- Ви майже відкусили мій палець! - Містере Пабло, що ви тут робите?
Сховайте обличчя.
Будьте спокійні.
- Де Марина? - Вона перевдягнена в Марго.
Жінку з картини, щоб упіймати вбивцю.
Що? Це божевілля.
Кастаньйо був під слідством через смерть дружини.
О боже!
Нам треба знайти Марину.
Він може бути нашим убивцею.
Гайда!
Це сигнал.
Аукціон для Марго!
Перепрошую.
Сюди.
Мої дорогі друзі,
багато з нас оплакували втрату Дому Води
і його чарівних жінок.
Нехай цей вечір буде вшануванням цих жінок,
які зустріли жахливий кінець.
Давайте святкувати те, що ми досі можемо насолоджуватися…
прекрасною Марго.
Цього вечора
Марго навіки прощається з Водяними ночами.
Треба забрати її звідти.
Марго,
можеш іти.
Довірся мені. Не хвилюйся.
- Міс. Гей! - Джером.
Аукціон розпочато.
Ми почнемо з 10 тисяч песет…
- Ходімо. - ...за останню ніч Марго.
Найбільш бажана жінка цієї миті!
Десять тисяч!
Уже 18 000? 19 000?
Маємо 21 000 песет!
За останню ніч з Марго. Я чую 23 000?
І 24 000, 26 000 песет? Джентльмен позаду.
Уже 27 000!
І 28 000 за незабутню останню ніч Марго.
Джентльмен має 29 000!
- Я! - І 30 000 песет!
Швидко!
Ось! Дивіться!
Це один із людей Кастаньйо.
Міс!
Марино.
ПРИВАТНА СПРАВА СЕРІЯ 4: БАЛ-МАСКАРАД
Переклад субтитрів: Роман Захарчук
Творчий керівник Юрій Лаховський