UN ASSUMPTE PRIVAT
Arturo!
És la Marina.
Vaig córrer tot el que vaig poder,
però el cotxe va desaparèixer a la foscor.
La Marina podria ser morta. N'ets conscient?
No hauríem de perdre la calma.
Ara no.
On coi és en Castaño?
Diria que en Zarco porta l'operació.
Per aquí, senyor.
Aquí!
Senyors!
Marina!
Marina.
Marina, em sents?
Desperta't, Marina.
Marina.
Marina, desperta't.
Marina, em sents?
Arturo.
Marina, soc aquí.
Soc aquí, Marina.
He volat, Arturo.
He volat.
Marina!
-Estàs bé? -He volat, Arturo.
Marina, estàs bé?
Sí. No ha sigut res, pare.
El deure d'un policia és protegir sempre els altres.
Fins i tot quan es fiquen voluntàriament en un embolic.
Recorda-ho sempre. La seva vida per davant de la teva.
Familiars de la Marina Quiroga?
Arturo Quiroga, comissari de policia i germà de la víctima.
Com està?
Té diverses contusions i un parell de costelles fracturades.
I?
Està dèbil, però es recuperarà.
És un miracle que estigui viva.
Gràcies, doctor.
Quan puguin passar, els avisarem.
Ho porta a la sang. El valor d'un policia.
Jugar-s'hi la pell d'aquesta manera...
Per un assassí.
Això no ho fa tothom.
Molts dels meus homes a Ourense haurien abandonat l'operació
en saber que serien l'esquer.
Hauria sigut intel·ligent per part d'ella.
No se li poden posar portes al camp.
L'últim que recordo és fred i humitat i...
I un dolor intens a...
Em trobaríeu a faltar.
Encara no sé com et vas refiar d'en Castaño.
No és broma, podies haver mort.
Però vas venir a salvar-me.
El pare n'estaria orgullós.
Ei.
Gràcies.
Direm a la mare que ha sigut un accident domèstic.
Així que t'agraeixo que evitis els detalls.
És clar.
No facis cap ximpleria mentre soc a comissaria.
Juro no saltar per cap finestra.
He dit que no.
Tornaré més tard.
Com, que m'identifiqui?
Soc la mare de la Marina.
-No es mogui tant. -No em deixis sola amb ella.
La puc salvar del menjar d'hospital, però de la seva mare...
Unes pastes fullades em tornarien la vida.
Fet.
Gràcies.
Héctor, si us plau, que xoques amb mi!
-Quines formes. -Perdó.
Filla meva.
Hola, mare.
-Com estàs, amor? -Bé.
Aquestes mantes no t'escalfen gens.
Si us plau, infermera!
Mare. Tranquil·la.
Ha sigut un ensurt.
Sí, un ensurt, però...
has caigut d'una escala.
Quan vulguis clavar claus per penjar quadres, avisa l'Héctor.
Tens raó.
A partir d'ara, vigilaré més.
Em sap molt de greu.
Sí.
Estic fatal, oi? He sortit a correcuita.
Estàs molt bonica.
M'estàs tirant floretes?
Sí que deu haver estat fort, el cop al cap.
La meva nena.
On és en Castaño?
Andrés Castaño!
Acaba d'arribar.
-Que vingui al despatx. -Sí, senyor.
-I que ningú ens molesti. -Entesos.
Zarco, gràcies per la seva col·laboració.
Al seu servei.
Senyor?
Com està la seva germana?
Podria haver mort per culpa teva.
O sigui que està bé.
Me n'alegro.
Però tu ets boig?
Com se t'acut fer servir la meva germana per atreure l'assassí?
Només la vaig convidar a la festa i ella va venir encantada.
Disfressada com l'única prostituta en perill. Heu perdut el seny?
Bé, el pla clarament va funcionar.
Al final s'ha adonat que el cas no està tancat amb en Cándido.
No pots actuar sense la meva autoritat. Entesos?
Aquí jo decideixo com, quan i per què.
Deixa de jugar a manar, Andrés.
Em deus un respecte.
Respecte.
El respecte s'ha de guanyar? No troba?
No entenc per què et molesta tant
que altres s'apropin a l'assassí abans que tu.
Aquesta supèrbia et costarà cara.
Supèrbia?
Si l'alcalde volia un Quiroga al càrrec d'això,
hauria d'haver escollit el germà correcte.
No creguis que no sé
que mentre la meva germana era segrestada
tu desapareixies.
-Què insinues? -Per ara, res.
Però espero fer-ho aviat.
No soc l'assassí de la Flor de Lis.
Ja.
Pot retirar-se.
Cobreix-te les esquenes.
T'enxamparé.
Zarco.
Senyor.
Tinc una tasca per vostè.
Mare!
Mare! Frena!
Ho té controlat.
Mon Dieu!
La noto una mica capficada.
No m'ha dit res, però sé que li passa alguna cosa.
-Jo me n'ocupo. Tranquil·la. -Sí, si us plau.
-I després, tu... -Després?
-Sí. -Després?
Després m'ho expliques, Héctor.
Mon Dieu, senyora. No em posi en aquest compromís.
-Com als vells temps. -La senyoreta no m'explica res.
No et toquis l'orella. Menteixes.
I a mi no m'agrada el licor d'Orujo, no? Vinga, Héctor!
Magnífic treball.
Què fas aquí?
Sabia que devies tenir un lloc de treball.
Però he d'admetre que no m'imaginava aquest desplegament.
Tens centenars de proves.
Esquemes, mapes, quadres, fotos...
Digna filla del gran Quiroga.
Héctor.
És increïble com us assembleu.
Passo la vida intentant estar a la seva altura.
Mira tot el que has fet en un mes i mig.
Tens un do per la investigació.
El pare tenia raó.
I tu, Héctor?
El perfecte escuder fidel.
Què seria d'en Sherlock sense en Watson?
On vols anar a parar, Arturo?
Vull que sigueu part del cas oficialment.
Què?
Heu arriscat la vostra vida.
Què més puc demanar?
M'estàs prenent el pèl?
Treballareu d'amagat, tal com ho esteu fent.
Però protegits i coordinats per mi.
No fa gràcia.
Sé que em vols lluny de tot això.
No, Marina, no t'equivoquis.
El que hem passat m'ha fet veure que...
no vull esperar a perdre't per dir-te com t'admiro.
A mi tot això també m'ha fet pensar, Arturo.
I?
Marina, potser em precipito amb tot això...
Proposant-ho el dia que tornes a casa.
Pensa-t'ho.
-Bon dia, Héctor. -Senyor.
De veritat es vol rendir?
Perdona, Héctor, necessito una mica d'aire.
Mans enlaire o disparo!
Vinga, Marina!
Vinga, Marina, ràpid!
Un, dos, tres… Vinga, més ràpid!
Vinga, els testos! Un, dos, tres, quatre, cinc.
Molt bé! Per aquí sota!
Vinga, només queden cinc segons perquè exploti la bomba.
Tres, dos, un…
Per la seva actuació exemplar i extraordinària,
destacant el seu valor, capacitat i eficàcia
de manera reiterada als seus serveis,
avui serà premiada amb la medalla al Mèrit Policial amb distintiu vermell.
Confiem que, a partir d'aquest moment, l'acompanyi sempre,
pel seu orgull i el d'aquesta corporació.
Aguanti'm això.
Per l'amor de Déu! Què hi du, aquí dins?
Per això he vingut jo. Segur que el comprometré menys.
Però...
Ai, mare.
Héctor. Héctor!
La senyoreta fa temps que treballa en aquesta investigació.
Només necessita una empenta per superar la seva por.
Em pot dir què hi fem, aquí?
Com que les teles sempre han sigut molt cares,
molts artistes les reutilitzen...
i hi pinten obres noves al damunt.
Què té a veure amb l'assassí de la Flor de Lis?
Encara no ho sabem.
Agafi el dispositiu de la maleta, si us plau.
El que sí que sabem és que l'assassí va anar a la festa de la Margó,
cosa que confirma que encara és viva
i que potser la firma d'aquest quadre ens portarà fins a ella.
Gràcies.
No veig cap firma.
Aquests són els grans invents de la senyoreta Marina.
Amb compte, cap a baix.
-Aquí. -"A… Ara…"
"Ara… Araujo."
-"Leopol..." -Leopol?
"Do."
-"Leopoldo Araujo." -"Leopoldo Araujo."
El coneix?
Com vol que el conegui?
Buscarem el taller d'aquest pintor
i si treballa per encàrrec, no serà difícil.
En Leopoldo ens portarà fins a ella.
Leopoldo...
Vaig a buscar la Marina.
-Moltes gràcies per l'ajuda! -Com?
Monsieur! Com funciona el dispositiu?
-Hi vas anar sense dir-m'ho? -Deu ser de tantes pel·lícules.
Estava descansant.
No la volia molestar abans de tenir res determinant.
Em recordes a algú.
Tot s'encomana, menys la bellesa.
Gràcies, Héctor.
És una dona forta. No li permeto que abandoni.
-Com has dit que es deia? -Araujo.
Senyor Araujo?
Senyor Araujo!
De debò vas anar sol a la Casa de l'Aigua?
No deixes de sorprendre'm.
No podem anar més enllà. Això és...
-Violació de domicili, sí. -Sí.
Senyor Leopoldo?
Hola?
Gats i pèls de gat.
Hi ha disfresses pertot arreu.
Miri, senyoreta.
I si l'assassí es feia passar per policia?
Podria ser.
Què és, això?
Són les dones de la Casa de l'Aigua.
Crec que hem trobat l'assassí.
Odio aquestes bestioles.
Són horaris de tren. Deu haver fugit.
Sí, però en quin?
Amb sort ho deu haver apuntat aquí.
Em permets?
Vine.
Ja li he dit al senyor Pablo que només un capet com el seu...
Què? Has estat amb en Pablo?
16, 45 i 150.
Em penso que 16 i 45 deu ser l'hora
i 150...
-Quan has estat amb en Pablo? -És...
Hem d'anar a l'estació o perdrem el tren,
perquè, miri,
hi ha un Cantàbric que surt a les 16:45
i el preu són 150 pessetes.
Només tenim 25 minuts. Anem.
Si el diari és d'avui, el trobarem allà.
Vinga!
-Corre, Héctor, corre! -Esperi'm!
Disculpi.
Delicte rere delicte. Prego perquè mai no ens detinguin.
És un bitllet de tren.
Hauria pagat, però la taquillera ha dit "ple".
Però aquests no tenen el nostre nom. Ens enxamparan.
-No m'ho crec. -Tenim els bitllets d'aquella parella
-i la seva masc... -Pablo?
Juro que no sabia res.
-Què hi feu, aquí? -Què és això? Un parany?
No esperava veure-us aquí.
-Ens està seguint. -Què?
Quina ximpleria. Com he de...?
-El teu germà vol que vigili en Castaño. -És al tren?
-Abaixa la veu. -En Castaño és al tren?
Sí. L'he perdut a l'andana, per això el busco al tren.
Sé que hi ha pujat.
Deu voler parlar amb en Leopoldo.
-Arau... -…jo? Leopoldo?
És al tren?
No pot ser una coincidència que siguin els dos al tren, no?
Què passa aquí?
Que t'ho expliqui el teu amic.
Bitllets. Tens bitllets?
-No. Què importa, això, ara? -Importa, amor.
Bitllets, si us plau.
És clar, cavaller. Un momentet. Perdona.
Sí.
Tingui.
Senyor Nicanor Buendía, senyora i...
I Pepi?
"Pepi" de "Pepito"?
Si fos Pepita, portaria un vestit, no creu?
Però aquí diu que és una mascota.
Com? No, no pot ser. Ha de ser un error.
El senyor no és molt sofisticat, però dir que és un gos o un gat...
No pot ser.
Vinguin al seu compartiment.
Després acompanyaré en Pepi al vagó de càrrega.
-Gràcies. -Gràcies.
Gos? Gat?
Podria haver-te dit una cosa pitjor. Escurçó? Traïdor?
-El seu compartiment. -Meravellós.
-I el del seu... -No es preocupi.
Digui-li on és.
Volem que ens prepari l'estança.
D'acord. Tres vagons després del restaurant és segona i dos més enllà…
-Les mascotes. M'ha quedat clar. -Gràcies.
Adeu.
-M'hauria d'haver quedat amb l'Asunción. -Hauria d'estar enfadada jo.
Com ens organitzem? Primer, avisem el teu germà.
-Has de vigilar en Castaño. -Sí.
Fes-ho, nosaltres busquem el pintor.
No...
-Marina! -Com sabrem qui és en Leopoldo Araujo?
No tenim ni idea de quina pinta té.
Ja pensarem alguna cosa.
Que ha vist res?
Veig que té dues filles.
Té malament l'esquena.
L'esquena?
Si la tinc perfectament.
Hem trobat una malfactora que ens ajudarà.
Les cames?
-Les cames sí. -És clar, això deia jo.
Les cames són la continuació de l'esquena.
Al final tot és el mateix.
A dalt, a baix, dins i fora.
C'est extraordinaire. Quina coordinació.
L'últim cop que vaig veure una cosa així va ser en un zoo.
Ens serà molt útil.
Pels seus dots atlètics?
No, pels seus dots endevinatoris.
Ui. Què passa, cavaller?
Què fa?
Em llegeix la bonaventura?
Sí, és clar.
Veig que a vostè i al seu marit els anirà molt bé.
I que seran molt feliços.
Doncs comencem malament.
Tens tota la raó, Héctor.
Millor li llegeixo jo el futur a ella.
Què fa, senyoreta?
Si us plau.
Caram! Té una línia de la vida molt llarga.
Quasi tant com les mans.
I també veig al seu futur un home alt, maco, fort...
i vestit de policia.
Senyoreta, si us plau.
Tinc tres fills per alimentar.
-I una mare malalta... -I un gos borni i coix.
Quina desgràcia per algú que veu el futur.
-Quina llàstima. -Però no es preocupi.
No li ho direm a ningú
si torna el moneder que acaba de robar.
Molt bé, moltes gràcies, senyoreta.
Que Déu l'hi pagui amb molts fills.
Que jo ho vegi.
Disculpi, li ha caigut això.
Ai, mira!
Moltíssimes gràcies. Mare meva.
Sort que encara hi ha gent honrada. Moltíssimes gràcies.
Què més vols, noia?
-Ens has de fer un favor. -Un favor?
Això es paga.
A veure, què veig per aquí.
També t'aniran molt bé les coses,
però cuida't i no fumis tant.
A veure qui hi ha per aquí. Qui vol que li llegeixi la bonaventura?
-Es pren el seu temps. -Sí.
A xerraire no la guanya ningú.
Qui hi ha per aquí?
Mira aquest senyor.
Deixi'm llegir-li la bonaventura.
Fes-me cas, que te'n recordaràs.
Apa, vagi amb Déu.
Res, amor.
He mirat les mans a tots els homes de tercera i cap té taques de pintura.
Ja he fet la meva part.
Esperi. I aquesta erupció?
És al·lèrgia. Un d'aquests infeliços deu tenir un gat.
Un gat?
A casa d'en Leopoldo hi havia pèls de gat pertot arreu.
És cert.
Quan t'ha començat a picar?
Mira que sou estranys tots dos.
Ha dit que era aquell.
No seria millor anar a buscar el senyor Pablo?
No li trauré els ulls del damunt.
Vull dir que aquí destaquem una mica.
Fins i tot com a mascota.
No deixis que s'escapi.
Disculpi. Compte.
Vinga, Héctor.
Perdó!
Disculpi.
-No trobo en Castaño enlloc. -Hem trobat en Leopoldo.
Se'ns escapa! Vinga!
Senyoreta, vigili!
Pablo!
Leopoldo!
Marina!
Marina, torna!
Hem d'anar per dins.
Marina!
-Socors! -Marina!
-Hem d'obrir la porta! -Socors!
Socors!
Caurà. L'hem d'agafar.
-Estira -Aguanta!
El túnel!
Estic molt cansada.
-Doncs una copeta més. -No.
-Sí. Avui sí. -No... Bé, d'acord.
Aquí tens.
Xampany francès, que li agrada molt a la senyoreta.
Vinga.
Bé.
Mon Dieu...
Per què jugues amb la cigarreta tot el dia?
Bona pregunta.
M'encanta fumar. Però no ho puc fer.
De petit era asmàtic
i, després de molts anys sense atacs, un gairebé em mata.
Tot per fumar.
I ara tens síndrome d'Estocolm.
Sí, una cosa així.
La seva aroma...
I la sensació del fum als llavis...
Que romàntic!
I tu...
Amb tu tot és més divertit.
Més... excitant.
Bé, vull dir...
Emocionant, d'"emoció".
Emocionant, el terme emocionant.
No volia dir... És igual.
És millor que torni.
Sí, és clar. Val més.
D'acord.
-Perdó. -Perdó.
-Perdona. Em permets…? -Sí. Si us plau, senyoreta.
Dona-li, bandoler!
Una de l'oest?
-M'encanten. -Com al pare.
Com està?
Respira.
Vostè no se'n va enlloc!
Pagarà pels crims que ha comès.
Mai he matat a ningú.
Marina Quiroga, germana del comissari, l'Héctor és el meu soci,
recentment condecorat per la detenció del seu aliat.
Vostès són...
No deixarem que assassini més dones de la Casa de l'Aigua.
-Està detingut. -S'equivoquen. Soc el germà de la Margó.
Com?
Només intento protegir-la.
-Per què fugia de nosaltres? -Perquè em segueixen.
Algú ha entrat al meu estudi aquest matí.
Buscava la Margó. Ha trobat cartes seves, i ara sap on trobar-la.
L'he d'avisar. Està en perill.
L'ajudarem.
Perdó.
És aquí, al tren. M'està seguint.
Si la troba ell abans, s'ha acabat.
No es preocupi, la trobarem.
És millor que ens separem.
A nosaltres no ens busquen.
-I en Pablo? -No tenim temps.
-Vagi amb compte. -Els espero a la serradora.
Ens trobem allà.
Podria ser qualsevol.
En Leopoldo.
Deixin pas!
Que algú avisi un metge!
Permís. Amb permís.
Hi hem d'arribar abans que ell.
UN ASSUMPTE PRIVAT CAPÍTOL 5: L'ÚLTIM TREN
Subtítols: Adrián Medina Reigada
Supervisor creatiu: Roger Peña